Справа № 140/7728/22
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7728/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області, Державної судової адміністрації України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області щодо не видання наказів про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до Постанови КМУ питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану №168 від 28.02.2022 року та допомоги на оздоровлення за 2022 рік, згідно Постанови КМУ №289 від 3 квітня 2019 року Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони.

Зобов`язання начальника Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області видати накази про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до Постанови КМУ питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану №168 від 28.02.2022 року в розмірі 30 000 гривень щомісячно, починаючи з 24.02.2022 року по 19 липня 2022 року, з 19 липня 2022 року по 31 серпня 2022 року по день звільнення ОСОБА_1 зі служби в Службі судової охорони, пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, з індексацією всієї суми та здійснити зазначені виплати.

Зобов`язання начальника Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області про нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2022 рік у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. згідно Постанови КМУ №289 від 3 квітня 2019 року Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони та здійснити виплату цієї допомоги.

Зобов`язання Державної судової адміністрації України, як головного розпорядника бюджетних коштів, здійснити перерозподіл видатків між установами системи правосуддя та збільшити бюджетні асигнування Служби судової охорони для виплати додаткової винагороди співробітникам Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області, відповідно до Постанови КМУ питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану №168 від 28.02.2022 року та допомоги на оздоровлення за 2022 рік у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення згідно з Постанови КМУ №289 від 3 квітня 2019 року Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 27.11.2019 по 31.08.2022 ОСОБА_1 проходила службу в ТУ ССО у Волинській області на різних посадах.

Наказом територіального управління Служби судової охорони у Волинській області №374о/с від 31.08.2022 ОСОБА_1 звільнено зі Служби судової охорони за п.п.7 п.2 Розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками служби судової охорони (за власним бажанням) з 31.08.2022.

Позивач вказує, що станом на день прийняття наказу про звільнення її зі служби у ССО відповідач не провів з нею розрахунків щодо виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, а також доплати за службу в нічний час. Зокрема, 31.10.2022 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила нарахувати та виплатити їй додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за фактично відпрацьований період з 24.02.2022 по 31.08.2022 та допомогу на оздоровлення за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Однак, службовими записками від 15.11.2022 №34.06-203 ТУ ССО у Волинській області повідомило позивача про те, що відсутність кошторисних призначень для виплати додаткової винагороди та відсутність необхідних асигнувань для виплати допомоги на оздоровлення унеможливлює проведення таких виплат.

Вважаючи таку відмову ТУ ССО у Волинській області щодо не проведення нарахування та виплати додаткової винагороди згідно із Постановою №168 та виплати допомоги на оздоровлення протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до приписів статті 262 КАС України.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву від 08.02.2023 відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що у затвердженому ДСА України кошторисі Служби судової охорони (далі - ССО) на 2022 рік та відповідних кошторисах територіальних управлінь ССО видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168, не передбачалися та не затверджувалися, у зв`язку із чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс не дозволяє здійснити зазначену виплату. ТУ ССО у Волинській області не отримало від центрального органу управління Служби Судової охорони додаткових кошторисних призначень для виплати додаткової винагороди, визначеної Постановою №168, що унеможливило за існуючим фондом оплати праці здійснити таку виплату.

Щодо невиплати допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, представник відповідача зазначив, що Положеннями частини другої статті 162-1 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено, що порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та Положенням про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого Вищою радою правосуддя 04.04.2019 (із змінами).

Відповідно до статті 165 Закону України Про судоустрій і статус суддів, пункту 20 Розділу І Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, співробітники Служби судової охорони отримують грошове забезпечення, розмір якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони визначено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби затверджується Державною судовою адміністрацією України.

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби, що складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, визначений Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384.

Згідно з частиною третьою пункту третього Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони надано право Голові Службі судової охорони в межах асигнувань, що виділяються на утримання Служби судової охорони, забезпечувати надання один раз на рік співробітникам Служби судової охорони допомоги на оздоровлення (в розмірі місячного грошового забезпечення). Відповідно до пункту 10 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384, грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисі територіального управління Служби на грошове забезпечення. Крім того, пунктом 37 Розділу II вищезазначеного Порядку, співробітникам один раз на рік у межах асигнувань на виплату грошового забезпечення виплачується допомога на оздоровлення в розмірі їх місячного забезпечення.

Відтак, у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань на зазначені цілі, виплата допомоги на оздоровлення позивачу не здійснювалась.

З врахуванням наведеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

07.11.2023 представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року провадження в даній адміністративній справі зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Служби судової охорони у Закарпатській області, за участю третьої особи Служби судової охорони про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії..

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 29.12.2023 заяву представника позивача від 07.11.2023 про збільшення позовних вимог, повернуто заявнику без розгляду.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.11.2019 по 31.08.2022 проходила службу в ТУ ССО у Волинській області на різних посадах.

Наказом територіального управління Служби судової охорони у Волинській області №374о/с від 31.08.2022 ОСОБА_1 звільнено зі Служби судової охорони за п.п.7 п.2 Розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками служби судової охорони (за власним бажанням) з 31.08.2022.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2022 позивач звернулася до ТУ ССО у Волинській області із заявою, у якій просила нарахувати та виплатити їй додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за фактично відпрацьований період з 24.02.2022 по 31.08.2022, а також грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Службовими записками від 15.11.2022 №34.06-203 ТУ ССО у Волинській області повідомило позивача про те, що відсутність кошторисних призначень для виплати додаткової винагороди та відсутність необхідних асигнувань для виплати допомоги на оздоровлення унеможливлює проведення таких виплат.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами частин першої - третьої статті 165 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон №1402-VIII) грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками. Співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України Про Національну поліцію для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.

Згідно із частиною сьомою статті 161 Закону №1402-VIII фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони установлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом ДСА України від 26.08.2020 №384 (далі - Порядок №384), грошове забезпечення співробітникам Служби (далі співробітники) визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Згідно із пунктом 10 розділу І Порядку №384 грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 14.03.2022 №2119-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 18.04.2022 №259/2022 (затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Пунктами 1, 3 Постанови №168 (в первісній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 (згідно із пунктом 2 цієї постанови вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022) внесені зміни до Постанови №168, а саме у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в чинній редакції) установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови №168 (в чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Отже, на період дії воєнного стану (який було запроваджено Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, та в подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено), співробітникам ССО, в т. ч. позивачу, Постановою №168 передбачена виплата додаткової винагороди.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивачу за період проходження служби під час дії воєнного стану з 24.02.2022 по 31.08.2022 не виплачувалася додаткова винагорода відповідно до Постанови №168, що призвело до порушення права позивача на отримання вказаної додаткової винагороди.

При цьому, на думку суду, відсутність кошторисних призначень для виплати вказаної винагороди співробітникам ТУ ССО у Волинській області, відсутність затвердженого порядку та умов виплати додаткової винагороди співробітникам ССО чи невжиття Міністерством фінансів України заходів щодо збільшення видатків розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації Постанови №168, не впливають на висновки суду щодо порушення права позивача на отримання спірної додаткової винагороди відповідно до Постанови №168.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання. Відсутність бюджетних коштів також не може бути причиною невиконання державою взятих на себе зобов`язань.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності ТУ ССО у Волинській області про ненарахування та невиплати позивачу допомоги на оздоровлення за 2022 рік в розмірі місячного грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити допомогу на оздоровлення за 2022 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1052/0/15-19 затверджено Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (далі - Положення №1052/0/15-19).

Так, пунктом 20 Розділу І Положення №1052/0/15-19 передбачено, що соціальний і правовий захист співробітників та членів їхніх сімей забезпечується відповідно до законодавства. Грошове забезпечення співробітників здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Співробітникам гарантується соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України Про Національну поліцію для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби.

Нарахування грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони (далі - Постанова №289).

У відповідності до пункту 2 Постанови №289, порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Частиною третьою пункту третього Постанови №289 визначено право Голові Служби судової охорони в межах асигнувань, що виділяються на утримання Служби судової охорони забезпечувати надання один раз на рік співробітникам Служби судової охорони матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення) та допомоги на оздоровлення (в розмірі місячного грошового забезпечення).

Так, грошове забезпечення у органах судової охорони здійснюється на підставі Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №384 від 26.08.2020 (далі Порядок №384).

Відповідно до пунктів 4-7 Порядку №384 грошове забезпечення включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за стаж служби.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплата; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.

Грошове забезпечення, що належить до виплати співробітнику і своєчасно не виплачене або виплачене в меншому ніж належало розмірі, виплачується за весь період, протягом якого співробітник мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення (пункт 15 Порядку №384).

Пунктом 37 Порядку №384 передбачено, що співробітникам один раз на рік у межах асигнувань на виплату грошового забезпечення виплачується допомога на оздоровлення в розмірі їх місячного грошового забезпечення.

Допомога на оздоровлення надається співробітникам за їх рапортом протягом поточного року на підставі наказу Служби або територіального управління Служби.

Як слідує з матеріалів справи, на загальних зборах працівників та співробітників ТУ СОО у Волинській області 15.10.2020 схвалено Колективний договір між керівництвом ТУ ССО у Волинській області та Первинною профспілковою організацією працівників та співробітників територіального управління Служби судової охорони у Волинській області (від імені трудового колективу) на 2020-2023 роки.

Пунктом 4.2.5 розділу 4 Час відпочинку передбачено надати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання, відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2002 №1298 Про оплату праці працівників та основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, а співробітникам один раз на рік в межах асигнувань на виплату грошового забезпечення - матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення та допомогу на оздоровлення в розмірі їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 №108/95-ВР в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 вказала, що під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що допомога на оздоровлення, станом на час звільнення позивача, входила до системи оплати праці, отже відповідач при звільненні позивача повинен був виплатити їй допомогу на оздоровлення за 2022 рік за її заявою від 31.10.2022.

Посилання відповідача щодо відсутності необхідних асигнувань, не заслуговують на увагу, оскільки, наявність зобов`язань у відповідача перед звільненим співробітником щодо виплати допомоги на оздоровлення не повинно порушувати її законне сподівання на володіння майном, право на яке остання набула у законний спосіб.

Крім того, відсутність бюджетних коштів також не може бути причиною невиконання взятих державою на себе зобов`язань.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ТУ ССО у Волинській області щодо не нарахування та невиплати позивачу допомоги на оздоровлення за 2022 рік в розмірі місячного грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити допомогу на оздоровлення за 2022 рік в розмірі місячного грошового забезпечення підлягають до задоволення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, виходячи із наданих пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України повноважень, взаємопов`язані позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168 за період з 24.02.2022 по 31.08.2022 включно та зобов`язання здійснити нарахування та виплату такої додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн щомісячно; визнання протиправною бездіяльності ТУ ССО у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2022 рік, в розмірі місячного грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити вказану допомогу.

Щодо позовної вимоги про нарахування індексації, то зазначена позовна вимога є передчасною, спір між сторонами виник щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, а не індексації, а тому суд в задоволенні зазначеної позовної вимоги відмовляє.

Щодо заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 4 000,00 грн, то суд приходить до таких висновків.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з -умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із доданих письмових доказів, а саме: договору про надання правової допомоги №09/09-1 від 09.09.2022; акта прийняття-передачі послуг від 28.11.2022; квитанцій від 12.09.2022, адвокатом було надано послуги позивачу на суму 4000,00 грн.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Атрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18.

Крім того, як встановлено частинами другою, третьою статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, ціни позову та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, зокрема, відсутності юридичного супроводу адвоката в суді у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні, без проведення судового засідання), справа є типовою та приймаючи до уваги заперечення відповідача щодо їх стягнення на користь позивача, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 4000,00 грн., є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 2000,00 грн., а решту витрат повинен понести позивач.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в загальній сумі 2000 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168 за період з 24.02.2022 по 31.08.2022 включно.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Волинській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн щомісячно, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168 за період з 24.02.2022 по 31.08.2022 включно.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2022 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2022 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідачі: Територіальне управління Служби судової охорони у Волинській області (43000, м. Луцьк, вул. Сенаторки Левчанівської,1; фактична адреса: 43000 м. Луцьк, вул. Шевченка, 39, ).

Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока