Справа № 280/8967/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

24 січня 2024 року Справа № 280/8967/23 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Татаринов Д.В., перевіривши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (вул. Сталеварів, 14, м. Запоріжжя, 69035, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Олександра Поля, 57, м. Дніпро, 49600, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (далі позивач) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні коригування інтегрованої картки позивача шляхом виключення (списання) пені на загальну суму 79 868,74грн.;

- зобов`язати відповідача здійснити коригування інтегрованої картки позивача шляхом виключення (списання) пені на загальну суму 79 868,74грн.

Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 07 грудня 2023 року у задоволенні клопотання представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про застосування наслідків пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

21 грудня 2023 року представником відповідача через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до суду подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду із позовом. Вказує про те, що про порушення своїх прав позивач мав дізнатись березні місяці 2018 року, при цьому до суду із позовом звернувся лише 26 жовтня 2023 року, тобто з порушенням шестимісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України. З огляду на вказане, до спірних правовідносин в адміністративній справі № 280/8967/23 наслідки частини 4 статті 123 КАС України та залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою суду від 11 січня 2024 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів з урахуванням правової позиції викладеної у постановах Великої палати Верховного Суду.

17 січня 2024 року представником позивача через систему Електронний суд надано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення, в якій представник позивача просить поновити позивачу строк звернення до суду зі вказаною вище позовною заявою. В обґрунтування зазначає, що предметом спору є триваюче правопорушення прав позивача, відтак, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в ухвалі від 08 лютого 2023 року у справі № 9901/524/21, позивачем не пропущено строк звернення до суду із позовом в даній справі. Також, заява містить посилання на введення воєнного стану на території України.

Оцінивши доводи заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов наступних висновків.

Загальні норми процедури судового оскарження в межах розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

На підставі частин першої - третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частинами другою та третьою статті 122 КАС України визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд в ухвалі від 11 січня 2024 року зазначав, що з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19, а також у постанові від 16 лютого 2023 року у справі № 803/1149/18, порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Податковий кодекс України не містить прямої норми, яка б визначала строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням ПДВ державою.

Строк давності у 1095 днів, встановлений статтею 102 ПК України, поширюється, зокрема, на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5); право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу (пункт 56.18 статті 56).

При цьому положення пункту 102.5 статті 102 ПК України не регулюють питань строків звернення до адміністративного суду, а встановлюють лише строк для подання платником податків заяви до контролюючого органу про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом.

У дані справі відсутні підстави для врахування й положень норми пункту 56.18 статті 56 ПК України, оскільки остання, встановлюючи спеціальні строки звернення до суду, є відсильною до статті 102 цього Кодексу та регулює виключно правовідносини щодо оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу.

У разі ж несвоєчасного відшкодування заборгованості з ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, платник, звертаючись до суду, фактично просить захистити його право на отримання зазначених коштів, які залишаються невиплаченими у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень комплексу покладених на нього обов`язків. Відтак предметом оскарження у такому випадку є відповідна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а отже, положення статті 102 ПК України, до яких відсилає пункт 56.18 статті 56 цього Кодексу, застосовуватись не можуть.

Ураховуючи наведене, стаття 102 ПК України, у тому числі й пункт 102.5 цієї статті, не є тим «іншим законом», яким установлені спеціальні строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 122 КАС України, у якій передбачено загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Отже, в даному випадку позивач мав звернутися з позовною заявою до суду протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджується, що 11 березня 2018 року позивачу в електронному сервісі «Електронний кабінет платника податків» нараховано пеню, про що позивача додатково повідомлено листом від відповідача від 18 вересня 2018 року. Окрім того, у позові позивач вказує, зокрема, про нарахування йому контролюючим органом пені у 2020 2021 роках, яка також слугувала підставою для виникнення податкового боргу та як наслідок, подальшого звернення до суду із позовом по вказаній справі.

Проте, до суду позивач звернувся 25 жовтня 2023 року (засобами поштового зв`язку), тобто із порушенням шестимісячного строку, що свідчить про пропущення позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом.

В той же час, жодних доводів стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду із позовом в даній справі, з урахуванням мотивувальної частини ухвали суду від 11 січня 2024 року, а також з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19, а також у постанові від 16 лютого 2023 року у справі № 803/1149/18, клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовом від 17 січня 2024 року не містить.

З приводу тверджень позивача стосовно одержання позивачем 26 квітня 2023 року листа відповідача від 14 квітня 2023 року № 2320/6/32-00-51-04-08 суд зазначає, що доводів на підтвердження вказаних обставин до суду не надано.

Щодо доводів позивача щодо введення на території України воєнного стану суд вказує, що у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків щодо звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд також у постановах від 27 березня 2023 року у справі № 160/14362/21, від 16 лютого 2023 року у справі № 640/7964/21, від 18 січня 2023 року у справі № 160/21195/21.

Окрім того, у пункті 59 ухвали від 13 вересня 2022 року у справі № 990/102/22, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року, Верховний Суд зазначив, що обставина повномасштабного вторгнення РФ на територію України могла унеможливити дотримання встановленого законом процесуального строку, однак поважними такі причини можна визнати лише за умови надання до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку.

Окрім цього, суд також звертає увагу на зміст постанови Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 761/28821/20, де наголошувалось на тому, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Верховний Суд у вищевказаній постанові відзначав, що саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження (поновлення).

Також, у постанові від 16 лютого 2023 року у справі № 640/4426/22 Верховний Суд також вказав, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій. При оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Враховуючи той факт, що клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовом не містить обґрунтувань стосовно наявності причин, що зумовили несвоєчасне звернення до суду із позовом, із наданням відповідних доказів на підтвердження таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вищезазначеного клопотання представника позивача.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 08 лютого 2023 року у справі № 9901/524/21, не приймаються судом до уваги, оскільки правовідносини в адміністративній справі № 280/8967/23 є відмінними від правовідносин в адміністративній справі № 9901/524/21.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуті позивачем у встановлений судом строк, що з урахуванням положень статті 240 КАС України є підставою для залишення позовної заяви в адміністративній справі № 280/8967/23 без розгляду.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 123 КАС України встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

На підставі викладеного та керуючись статтями 122-123, 171, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 293, 294, 295, 296 КАС України.

Ухвала виготовлена та підписана 24 січня 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов