Справа № 571/1918/23
Суддя: Верзун О. П.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №571/1918/23
Провадження №2-а/571/1/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року смт Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді Верзун О.П., за участі секретаря судового засідання Шупрудько І.М., позивача ОСОБА_1 та його представника Смика А.І., представника відповідача Василенко Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Рокитне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області в особі Батальйону патрульної поліції в с. Чайки про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

До суду надійшов позов про визнання дій старшого інспектора БПП в с. Чайка УПП в Київській області ДПП капітана поліції Тищенка А.О., під час розгляду ним справи про адміністративне правопорушення протиправними та скасування постанови серії ЕАТ №7931557 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП. Крім того, позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення.

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 13.10.2023 о 13:36 год., старшим інспектором БПП в с. Чайка УПП в Київській області ДПП капітаном поліції Тищенко А.О. відносно нього було винесено постанову серії ЕАТ №7931557 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП. Згідно змісту постанови: 13.10.2023 о 13:22 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який використовувався для перевезення пасажирів за маршрутом «Київ - Рокитне», який був переобладнаний, а саме мав 12 місць для сидіння з місцем водія, що не відповідає запису в реєстраційних документах де зазначено 9 місць, чим порушив п. 31.3а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.121 КУпАП.

Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

24 листопада 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідачів просить у задоволені позову відмовити. Зокрема, на відео з нагрудних камер інспектора 471484 та 470367, які додаються, зафіксовано, що у транспортному засобі «Mercedes-Benz Sprinter 213», номерний знак НОМЕР_1 було встановлено додаткові три місця для сидіння (додається фототаблиця де видно додатковий ряд з трьох посадочних місць), однак в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відображено в пункті "кількість сидячих місць -9".

На відеозаписах з нагрудних камер інспекторів, які додаються, зафіксовано подію за участю позивача та поліцейських, а саме порядок розгляду оскаржуваної постанови та сам факт правопорушення. Так на відеозаписі с1ір-0 (2) о 13 год. 21 хв. 30 сек. встановлено та підтверджено самим позивачем, що транспортний засіб під його керуванням має 12 місць для сидіння, 13 год. 22 хв. 00 сек. пасажирки на передньому ряді сидінь підтверджують, що їдуть на комерційній основі та скористалися послугою з допомогою застосунку «BlaBlaCar», на відеозаписі с1ір-3 (2) о 13 год. 26 хв. 25 сек. зафіксовано дотримання процесуальних норм, а саме виконання вимог ст. 268 КУпАП, відеозапис с1ір-4 (2) 13 год. 33 хв. інспектором роз`яснено положення ст. 307-308 КУпАП та інше. Таким чином, представник вважає, що розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Відтак, твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності та не підлягають задоволенню судом. Також вищенаведене дає підстави вважати, що позивач звернувся з позовною заявою до суду не з метою захистити свої, ніби то, порушені права та інтереси, а з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення. Проте сама незгода позивача до його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

28 листопада 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується із запереченнями відповідача та просить позов задоволити. Зазначає, що представником відповідача долучено до відзиву та надано суду в якості доказів три відеозаписи з нагрудних камер інспекторів ДПП, на яких зафіксовано події, що становлять предмет доказування. Переглянувши вказані відеозаписи вбачається, що на них не зафіксовано факт керування транспортним засобом з сторони позивача. Окрім цього з даного відео не можливо встановити точну кількість місць для сидіння та місць їх розташування в салоні. Разом з тим, на даних відео зафіксовано факт спілкування поліцейського зі свідками та з ним. Зокрема особа свідка жіночої статті повідомила поліцейському про те, що прямує на автомобілі до Рівненської області, проте, жодного слова про сплату коштів за перевезення не озвучила. Так само й інші свідки таких пояснень не надавали. Водночас на відеозаписах видно як пасажири автомобіля підійшли до поліцейських та заперечили факт їх перевезення на комерційній основі. Онак, поліцейський постійно нахабно брехав, що пасажири вказували не те, що заплатили йому гроші за перевезення.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не згідний з постановою, оскільки, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 121 КУпАП, тому, що не долучено доказів комерційної діяльності з перевезення пасажирів, під час складання протоколу йому не роз`яснили його права, провели огляд транспортного засобу без його дозволу, не вчинили допит свідків. Таким чином, процес доказування відбувався на доказах отриманих у незаконний спосіб, внаслідок чого всі інші докази слід вважати недопустимими.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог, зазначає, що позивач просить визнати дії працівника поліції протиправними, проте його дії до окружного суду не оскаржив, тому в цій частині просила відмовити. Незгода позивача з оскаржуваною постановою є невмотивованою та не підтвердженою доказами, обставини, на які посилається позивач спростовуються матеріалами відео, у зв`язку з чим у задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, переглянувши відеоматеріали, які були надані, суд прийшов до наступного висновку.

Спірні відносини виникли з приводу рішень, дій суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 20 КАС України вказана категорія справ за правилами предметної підсудності підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду. Відповідно до положень ст. 25 КАС України, територіальна юрисдикція такої категорії справ визначається за вибором позивача або за місце його проживання, або за місцемзнаходження відповідача.

В даному випадку позивач звернувся до Рокитнівського районного суду Рівненської області як адміністративного суду за зареєстрованим місцем свого проживання.

Із змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 680 грн. за те, що 13.10.2023 року о 13:22 год. він керував транспортним засобом, який використовувався для перевезення пасажирів за иаршрутом Київ-Рокитне та який був переобладнаний, а саме: мав 12 місць для сидіння з місцем водія, що не відповідає запису у реєстраційних документах, де зазначено 9 місць, чим порушив п.п. 31.3.а.Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правпорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпаП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про Національну поліцію", Правил дорожнього руху.

Згідно ст. 32 ЗУ «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії,

Перереєстрація транспортного засобу, що переобладнаний, проводиться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 з наступними змінами.

З наведеного слідує, що особа, яка експлуатує транспортний засіб, що переобладнаний та не має при собі відповідних документів про переобладнання та перереєстрацію трнаспортного засобу в порядку та строк, встановленому чинним законодавством, порушує вимоги чинного законодавства.

Частиною 2 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Позивач пояснив, що перевозив 9 осіб з водієм і перевозив як вантаж місце для відпочинку водія. Воно було у вигляді сидінь для пасажирів і мав висновок про можливість такого переобладнання від 13.10.2023, однак пояснити суду, чому не надав цей висновок працівнику поліції для перевірки - не зміг. На запитання суду, позивач та представник (кожен окремо) підтвердили, що не оспорюють факт переобладнання транспортного засобу, проте оспорюють факт перевезення пасажирів.

На відео долученому стороною відповідача з боді - камери видно, як поліцейський констатує наявність у транспортному пасажирів, з кількістю місць, що не відповідає документам. Зазначає про те, що оглянутий транспортний засіб не відповідає свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 213», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно з яким місця для пасажирів передбачені у кількості 9, в той час як на момент зупинки було виявлено 12 місць. Відповідно мало місце переобладнання транспортного засобу всупереч реєстраційному документу на транспортний засіб.

Позивач заперечив факт перевезення пасажирів за плату, проте на відео зафіксовано, як обидві жінки на передньому сидінні біля водія на запитання працівника поліції коротко, але зрозуміло відповіли, що їдуть з міста Київа на Рокитне Рівненської області, скористалися застосунком «BlaBlaCar». Водій упродовж всього часу спілкування з поліцейськими не заперечував факт перевезення пасажирів, пояснював, що «взяв на бензин» і лише після того, як йому повідомили, що відносно нього складатимуть оскаржувану постанову та протокол за фактом здійснення перевізницької діяльності без ліцензії (ст. 164 КУпАП), почав заперечувати вказані обставини та звернувся на лінію «102».

Суд не бере до уваги його твердження про те, що пасажирки підтвердили, що йому не платили кошти, оскільки на початку зупинки транспортного засобу чітко вказали яким чином скористалися перевезенням та за допомогою якого застосунку, звідки та куди прямують. Їх першопочаткові пояснення зафіксовані на відео; інші ж вони надали після того, як водій підійшов до свого транспортного засобу з боку пасажирського сидіння та щось їм сказав.

Окрім того, суд не розглядає питання законності здійснення діяльності, яка підлягає ліцензуванню, оскільки це не є предметом даного судового розгляду.

Так, для висновку про наявність чи відсутність в діях водія однак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП достатньо встановити факт перевезення пасажирів транспортним засобом, технічний стан якого і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. Факт переобладнання транспортного засобу та керування без такої реєстрації позивач не заперечував та визнав.

Разом з тим, на відео зафіксовано 9 пасажирів та водія, сидінь для пасажирів 12 (згідно техпаспорту-9). Вказану обставину позивач та його представник не спростували.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху пасажиром є особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним.

Особи, які на момент зупинки транспортного засобу перебували на пасажирських сидінняхв салоні траснпортного засобу відповідали вказаній ознаці, що дає суду підстави вважати їх пасажирами. У спростування вказаної обставини позивач та його представник суду доказів не надали.

На відео відсутні будь які повідомлення з боку водія про погоджені у визначеному чинним законодавством порядку переобладнання, ним також не повідомлено, що зареєстровано місце для відпочинку водія, а також, що є будь-які Висновки з цього приводу. Позивач не зміг пояснити, коли і яким чином висновок складено 13.10.2023 у Києві, однак під час руху з м. Київа до Рокитне ( тобто, в той же день та у зворотньому напрямку, під час чого його зупинили) про наявність такого у нього він патрульним не повідомляв, висновок суду для огляду та технічні документи суду не надав. Факт перевезення пасажирів доведено під час дослідження судом відеоматеріалів.

Відповідно до ч. 2, ч. 6 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського підтверджується, що водієві було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу.

Поліцейським було прийнято до уваги усні пояснення водія, що відповідно до ст. 251 КУпАП є належними, допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, факт порушення водієм правил дорожнього руху, з`ясовано фактичні обставини справи, дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, ухвалено постанову.

Суд не приймає до уваги, що огляд транспортного засобу проведено без його дозволу, оскільки позивач підтвердив, що останні не заходили та безпосередньо не проникали до салону керованого ним транспортного засобу, а провели огляд візуально. Той факт, що працівник поліції відкрив двері салону, за відсутності інших процесуальних порушень з його боку, не дає підстав суду стверджувати про незаконність дій працівників поліції. Відтак, докази надані представником відповідача є належним та допустимими.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказуванняобставин, у підтвердження своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову та довести правомірність своїх дій.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, суд приходить до висновку, що в діях працівника поліції, який складав оскаржувану постанову відсутні ознаки протиправності, а отже, правомірно встановлено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. У зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог та скасуванні оскаржуваної постанови слід відмовити за їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст.19, 20, 72, 77, 242, 243, 244, 246, 250, 255, 262, 286, 295 КАС України, ст.ст.33, 222, 245, 251, 254, 256, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 287-288 КУпАП, суд

вирішив :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області в особі Батальйону патрульної поліції в с. Чайки про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та оголошено о 17 годину 50 хвилин 22 січня 2024 року.

Суддя :