Справа № 240/43889/21
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/43889/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

судді Шимоновича Р.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Андрушівської міської ради Житомирської області № 90 від 01.10.2021 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у власність;

- зобов`язати відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,05 га у власність для ведення особистого селянського господарства за межами с. Антопіль із земель комунальної власності Андрушівської міської ради (кадастровий номер :02:000:0158).

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що у вказаному рішенні відповідач відмовив їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,05 га через невідповідність вимогам законів. Позивач вважає вказану відмову протиправною, оскільки вона протирічить положенням Земельного кодексу України.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Андрушівська міська рада Житомирської області надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у її задоволенні відмовити. Зазначає, що позивачу правомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,05 га. 18.08.2021 позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,20 га за межами населеного пункту Антопіль із земель комунальної власності Андрушівської міської ради (кадастровий номер :02:000:0158). При прийнятті такого рішення міська рада взяла до уваги рекомендації постійної комісії з питань комунальної власності, інфраструктури, транспорту, житлово-комунального господарства, архітектури, благоустрою та земельних відносин, що при зверненні нових заявників по селу Антопіль через обмежений ресурс земельного фонду надавати земельні ділянки площею 0,20 га для осіб, що мали земельні ділянки у постійному користуванні раніше, та 0,10 га для осіб, які їх не мають. Відтак, надавши ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації з метою подальшої передачі у власність земельної ділянки площею 0,20 га, яка менша, ніж вказана у клопотанні (0,85 га), Андрушівська міська рада виходила із ситуації обмеженості земельного фонду с. Антопіль. 16.09.2021 позивач повторно звернулася до міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,05 га. Спірним рішенням в задоволенні клопотання відмовлено, оскільки передача земельних ділянок безоплатно у власність провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Щодо земельної ділянки площею 0,85 га відповідач зазначив, що вона була передана позивачу у 2000 році в постійне користування, однак державний акт на неї у ОСОБА_1 відсутній.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву, відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 02.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, у якій просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,85 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Антопіль.

За результатами розгляду вказаної заяви Андрушівська міська рада Житомирської області 18.08.2021 прийняла рішення № 51 про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,20 га за межами с. Антопіль із земель комунальної власності Андрушівської міської ради (кадастровий номер :02:000:0158).

16.09.2021 ОСОБА_1 подала клопотання, у якому просила надати їй дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,05 га за межами населеного пункту с. Антопіль із земель комунальної власності Андрушівської міської ради (кадастровий номер :02:000:0158). В обгрунтування свого клопотання вказала, що у її користуванні знаходиться земельна ділянка площею 0,85 га, надана відповідно до рішення Антопільської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області № 5 від 22.02.2000 для ведення особистого підсобного господарства. Оскільки вона добросовісно користується наданою земельною ділянкою більше 20 років, регулярно сплачує земельний податок, не використовує її не за цільовим призначенням, тому має законне право на отримання дозволу на розробку документації щодо відведення земельної ділянки у власність з додатковим врахуванням земельної ділянки площею 0,20 га за рішенням № 51 від 18.08.2021.

У задоволенні поданого клопотання Андрушівська міська рада Житомирської області відмовила, про що прийняла рішення № 90 від 01.10.2021, у зв`язку з невідповідністю вимогам законів.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначено в статті 116 ЗК України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

При цьому, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений в статті 118 ЗК України.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

З наведеного вбачається, що частина 7 статті 118 ЗК України передбачає два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Водночас, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд наголошує, що частина 7 статті 118 ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Дослідивши оскаржуване рішення, суд встановив, що підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача зазначено невідповідність вимогам законів.

Вказане свідчить на користь висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, Андрушівська міська рада зазначила в ньому підставу відмови, не передбачену частиною 7 статті 118 ЗК України, а також не мотивувала її належним чином.

Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішенням Андрушівської міської ради Житомирської області від 18.08.2021 № 51 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,20 га за межами с. Антопіль із земель комунальної власності Андрушівської міської ради замість бажаної площі земельної ділянки 0,85 га.

У разі незгоди із вказаним рішенням позивач мала право оскаржити його, однак докази такого оскарження у матеріалах справи відсутні. Також позивач не скористалася правом на його реалізацію.

Замість цього, з врахуванням рішення від 18.08.2021 № 51 позивач подала відповідачу ще одне клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність вже площею 1,05 га (0,85 га+0,20 га).

Як свідчать матеріали справи, на підставі рішення Антопільської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 22.02.2000 № 5 ОСОБА_1 було надано у користування земельну ділянку із земель запасу сільської ради для ведення особистого підсобного господарства площею 0,85 га.

Позивач зазначає, що оскільки користується вказаною земельною ділянкою понад 20 років, сплачує відповідні податки, використовує її за цільовим призначенням, тому має право на отримання її у власність на підставі статті 119 Земельного кодексу України.

Суд при цьому вказує, що відповідно до статті 119 Земельного кодексу України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу такої земельної ділянки у їхню власність.

Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідач не відмовляв позивачу у передачі у власність земельної ділянки площею 0,85 га саме у порядку статті 119 Земельного кодексу України. Оцінка наявності або відсутності таких підстав міською радою не надавалася. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.08.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки Андрушівською міською радою було винесено рішення № 51 від 18.08.2021, яке позивач не оскаржила і яке не є предметом розгляду у даній справі. А в оспорюваному рішенні відсутня мотивована відмова, як того вимагає стаття 118 Земельного кодексу України.

Враховуючи вищезазначене та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,05 га у власність, Андрушівська міська рада Житомирській області посилалась на підстави, не передбачені частиною 7 статті 118 ЗК України, не мотивувала свою відмову належним чином, а тому оскаржуване рішення № 90 від 01.10.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законодавством, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Суд вважає, що з урахуванням положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Андрушівської міської ради Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 16.09.2021 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,05 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Антопіль Андрушівського району Житомирської області із земель комунальної власності Андрушівської міської ради, та за результатами розгляду прийняти обгрунтоване рішення із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи і висновків суду.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

З огляду на положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір належить стягнути з відповідача.

Керуючись статями 77, 90, 139, 241-246 250, 255, 257, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Андрушівської міської ради Житомирської області (пл. Т.Г. Шевченка, 7, м. Андрушівка, Житомирська область, 13401, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Андрушівської міської ради Житомирської області від 01.10.2021 № 90 про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність орієнтовною площею 1,05 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Андрушівської міської ради Житомирської області.

Зобов`язати Андрушівську міську раду Житомирської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 16.09.2021 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,05 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Антопіль Андрушівського району Житомирської області із земель комунальної власності Андрушівської міської ради, та за результатами розгляду прийняти обгрунтоване рішення із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи і висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Андрушівської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М.Шимонович