Справа № 461/10694/23
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Штогрині В.-Н.Л.

з участю:

представника відповідача Бойчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради(адреса місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1, код ЄДРПОУ: 20847537)про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує наступним. Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 07.12.2023 року №528 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

В постанові зазначено, що 10.11.2023 року УМП ГУ НП у Львівській області складено протокол серії ВАД№ 028827 щодо ОСОБА_1 , яка 10.11.2023 о 19:10 год. за адресою: АДРЕСА_2 надавала інтимні послуги у вигляді еротичного масажу за грошову винагороду в розмірі 2000 грн. за годину таких послуг.

Позивач стверджує, що вказана постанова є незаконною, оскільки в матеріалах справи немає жодних доказів надання нею інтимних послуг, а саме немає доказів отримання грошових коштів за інтимні послуги, не вилучено самі грошові кошти, не долучено до матеріалів справи можливі аудіо, відеозаписи, фотозйомку правопорушення, на яких зафіксовано сам факт надання таких послуг, які ставляться позивачу у провину. Не долучено речових доказів, які б могли довести надання нею інтимних послуг.

Позивач вказує, що в підтвердження її винуватості працівниками поліції долучено до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 листопада 2023 року ВАД № 028827 рапорт від 10 листопада 2023 року, пояснення ОСОБА_2 , повістку №26 від 01 грудня 2023 року, повістку №4 від 21 листопада 2023 року, рапорт від 29 листопада 2023 року, фотосвітлини та скріншот зі сайту massageros.com невідомого походження, які також, зокрема, були долучені до протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими жодним чином не підтверджується факт надання нею 10.11.2023 року інтимних послуг й про систематичність таких дій. Тому просить задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 07.12.2023 року №528 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

01.01.2024 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Вказує, що оскаржувана постанова винесена адміністративною комісією Галицькою РА ЛМР у межах своїх повноважень, з дотриманням приписів КУпАП, на підставі досліджених доказів, які підтверджують вину позивача, передбаченого статтею ч.1 ст.181-1 КУпАП, а тому є правомірною. Також зазначає, що адміністративна комісія Галицької районної адміністрації ЛМР не є юридичною особою, а тому не може бути відповідачем у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. На адресу суду подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 07.12.2023 року №528 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Згідно даної постанови 10.11.2023 року УМП ГУ НП у Львівській області складено протокол серії ВАД№ 028827 щодо ОСОБА_1 , яка 10.11.2023 о 19:10 год. за адресою: АДРЕСА_2 надавала інтимні послуги у вигляді еротичного масажу за грошову винагороду в розмірі 2000 грн. за годину таких послуг із еяколяцією.

Адміністративною комісією було досліджено такі матеріали справи: протокол серії ВАД № 028827 від 1011.2023 року, рапорт від 10.11.2023 року, копія пояснень ОСОБА_2 , повістка №4 від 21.112023 року, рапорт від 29.11.2023 року, фотосвітлини, скріншот із сайту massageros.com, повістка №26 від 01.12.2023 року.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст.251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивачу ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП, диспозицією передбачено відповідальність за заняття проституцією.

Водночас, чинним українським законодавством не визначено поняття «проституція» та які саме дії слід розуміти як заняття проституцією.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У міжнародних договорах, що стосуються боротьби з торгівлею людьми та з експлуатацією проституції третіми особами, міститься визначення проституції, згідно якого проституція це рід занять, що виражається у систематичному вступі жінок і чоловіків у безладні статеві стосунки за винагороду або будь-яку іншу форму відшкодування.

Таким чином, невід`ємною складовою для встановлення наявності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП, є виявлення систематичності вступу особи у безладні статеві стосунки за винагороду, визначену в конкретній формі, посилання про що повинна містити також постанова про накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови та протоколу, відомості про систематичність діяльності сексуального характеру за винагороду ОСОБА_1 відсутні.

Судом встановлено, що в матеріалах справи немає жодних доказів надання ОСОБА_1 інтимних послуг, а саме немає доказів отримання грошових коштів за інтимні послуги, не вилучено самі грошові кошти, не долучено до матеріалів справи можливі аудіо, відеозаписи, фотозйомку правопорушення, на яких зафіксовано сам факт надання таких послуг, які ставляться позивачу у провину. Окрім цього, до матеріалів справи не долучено будь-яких речових доказів, які б могли довести надання мною інтимних послуг.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції про складання протоколу не можуть бути визнані достатніми та належними доказами в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечними доказами, а обставини викладені в них, повинні бути перевірені за допомогою інших належних, допустимих та достатніх доказів, про що неодноразово звертав увагу Верховний Суд, зокрема у постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами частин першої, другої та третьої статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.181-1 КУпАП.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, про те, що адміністративна комісія Галицької районної адміністрації ЛМР не є юридичною особою, а тому не може бути відповідачем у справі з огляду на наступне.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 143 Конституції України органам місцевого самоврядування можуть надаватись законом окремі повноваження органів виконавчої влади. Держава фінансує здійснення цих повноважень у повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету України або шляхом віднесення до місцевого бюджету у встановленому законом порядку окремих загальнодержавних податків, передає органам місцевого самоврядування відповідні об`єкти державної власності.

Органи місцевого самоврядування з питань здійснення ними повноважень органів виконавчої влади підконтрольні відповідним органам виконавчої влади.

Згідно з підпунктом 4 пункту «б» частини 1 статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження розгляд справ про адміністративні правопорушення, віднесені законом до їх відання; утворення адміністративних комісій та комісій з питань боротьби зі злочинністю, спрямування їх діяльності.

Так стаття 214 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Розмежування компетенції органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення» визначає, що адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб).

Відповідно до статі 215 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка визначає порядок утворення колегіальних органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. В адміністративних комісіях при виконавчих органах міських рад є посада звільненого відповідального секретаря комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Адміністративні комісії мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення при наявності не менше як половини членів їх складу, а виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад - при наявності не менше як двох третин від загального складу виконавчого комітету (статті 216 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

При цьому адміністративним комісіям при виконавчих органах сільських, селищних рад у відповідності до приписів статті 218 Кодексу України про адміністративні правопорушення підвідомчі розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі частиною 2 статті156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 181-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відбувається саме адміністративними комісіями виконавчих комітетів, які є колегіальним органом місцевого самоврядування.

Посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків, що прямо передбачено у частині 1 статті 217 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З наведеного слідує, що адміністративна комісія є колегіальним органом та за своїми функціональними повноваженнями є самостійним суб`єктом владних повноважень, який наділений владними управлінськими функціями на притягнення осіб до адміністративної відповідальності та рішення якого можуть бути оскаржені в установленому Кодексом України про адміністративні правопорушення порядку.

В даному випадку, позивач просить скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 07.12.2023 року №528 про притягнення до адміністративної відповідальності. Тобто, предметом спору у цій справі є постанова адміністративної комісії при Галицькій районній адміністрації, а не постанова Галицької районної адміністрації.

Частини 1 та 3 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень не обов`язково має статус юридичної особи. Такий суб`єкт визначається за наявністю у останнього владних управлінських функцій, якими безумовно наділена адміністративна комісія.

До таких правових висновків прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладені у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 263/6228/19 (провадження № К/9901/27627/19).

Посилання представника відповідача на те, що адміністративна комісія не є юридичною особою, а тому не може бути відповідачем, є хибним, ураховуючи, що, як вже зазначалося вище,у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень не обов`язково має бути юридичною особою та мати код ЄДРПОУ, а визначальною ознакою для віднесення до суб`єктів владних повноважень є не наявність статусу юридичної особи, а наділення такого суб`єкта владними, управлінськими функціями на підставі законодавства.

В даному випадку адміністративна комісія Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, хоча і не має статусу окремої юридичної особи, однак як визначено нормами пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України здійснює певні публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, а тому є належним відповідачем у даній справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа закриттю.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань рахунок бюджетних асигнувань Галицької районної адміністрації Львівської міської ради сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ч. 3 ст.243, ст. 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Задоволити позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради(адреса місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1, код ЄДРПОУ: 20847537)про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради№ 528 від 07.12.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької районної адміністрації Львівської міської ради(адреса місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1, код ЄДРПОУ: 20847537)на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату судового збору в розмірі 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 22.01.2024 р.

Суддя В.Є. Радченко