Справа № 480/8997/23
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2024 року Справа № 480/8997/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8997/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020-2022 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 20.02.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 20.02.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто за три роки що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком за 2020-2022 роки з урахуванням вже отриманих сум пенсії;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7- 1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 20.08.2014 позивачу, як працівнику освіти було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Після досягнення пенсійного віку, на підставі заяви позивача, ГУ ПФУ в Сумській області з 20.02.2023 призначило їй пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, відповідачем протиправно не було враховано показник середньої заробітної плати (доходу) під час призначення пенсії за віком за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 2020, 2021 та 2022 роки. Також зазначає, що оскільки страховий стаж позивача як працівника освіти та охорони здоров`я становить більше 30 років, вона має право на отримання виплати у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, такої виплати відповідачем не проведено. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, тому звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 01.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не надало відзиву на позов без поважних причин.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представником ГУ ПФУ в Сумській області надано до суду пояснення, в яких зазначає, що за матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років з 20.08.2014 та відповідно до заяви від 20.02.2023 переведено на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому відсутні підстави для врахування середньої заробітної плати в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2020-2022 роки. Також відсутні підстави для виплати одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки ОСОБА_1 пенсія призначена з 20.08.2014, а в 2023 році позивач була переведена на інший вид пенсії.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , як працівнику освіти з 20.08.2014 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
перебуваючи на пенсії позивач продовжувала працювати.
Після досягнення 60-річного віку ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 20.02.2023 про призначення їй пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З 20.02.2023 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір якої визначено із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2016 та 2017 роки.
Не погодившись з бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не застосування при призначенні пенсії за віком з 20.02.2023 показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, та не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо не виплати десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV)
Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, встановлюються пенсії за вислугу років.
При цьому стаття 9 Закону № 1058-IV не передбачає такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Водночас частина третя статті 45 цього Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії на інший.
На підставі ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Статтею 27 Закону № 1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV при її обчисленні враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
У спірних правовідносинах позивачу призначено пенсію за вислугу років з 20.08.2014 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який визначає інші підстави та порядок призначення пенсії ніж порядок призначення пенсії за віком. До того ж після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжила працювати та сплачувала у встановленому порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач вперше звернулася 20.02.2023.
Отже, з огляду на положення ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при обчисленні розміру пенсійної виплати позивачу відповідач мав застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, тобто за 2020, 2021 та 2022 роки, а не який враховується під час призначення попереднього виду пенсії.
Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, в постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 720/208/17, від 16 червня 2020 року у справі №1 27/7522/17 та від 18 серпня 2020 року у справі № 263/6611/17.
Таким чином, при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області позивач набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а на призначення іншого виду пенсії (за віком на загальних підставах) з її новим обчисленням відповідно до статті 40 цього Закону, оскільки за таким призначенням вона звернулася вперше 20.02.2023.
У постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а Верховний Суд України дійшов висновку, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення на інший вид пенсії відповідно до ч. 3 ст. 45 цього Закону.
Отже, відповідач протиправно не застосував при розрахунку позивачці пенсії за віком показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування при призначенні позивачу пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії за віком, та збов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу, призначеної згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 20.02.2023, з урахуванням виплачених сум.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Сумській області у зв`язку з не виплатою позивачу одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7- 1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV та зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191) встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Водночас, умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.
Суд зазначає, що отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Наведена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.06.2021 у справі №328/1620/17.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу вже призначалася з 20.08.2014 року пенсія за вислугу років.
Отже, на день досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, їй вже призначалася пенсія за вислугу років, що позбавляє позивача права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.
Враховуючи викладене суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цих вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 858,88 грн., що сплачені за квитанціями від 18.08.2023 та від 25.08.2023.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незастосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії за віком.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар