Справа № 280/7803/23
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2024 року м. Дніпросправа № 280/7803/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Арсенюк Галини Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області
на рішення Запоріького окружного адміністративного суду від 13.10.2023р. у справі №280/7803/23
за позовом: ОСОБА_1
до: про:Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області визнання протиправним та скасування рішення, зобов`зання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21.09.2023р. ОСОБА_2 , в інтересах якої діє на підставі належним чином оформленої довіреності Райзман О.Я., за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (далі ГУ ПФУ у Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії / а.с. 1-12/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2023р. у справі №280/7803/22 позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви /а.с. 89-90/.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду від 22.09.2023р. представником позивача було усуненно недоліки /а.с. 101/, і ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.09.2023р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №280/7803/22 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с. 102-103/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові, на те, що до 2002р. вона мешкала у Автономній республіки Крим, м. Джанкой та надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю. 18.08.2023р. її представник вкотре звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком, до якої було додано усі необхідні та достатні документи для призначення пенсії за віком, але рішенням відповідача №62 від 25.08.2023р. їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із не підтвердженням місця проживання (реєстрації), а також у зв`язку з тим, що відсутня інформація про факт догляду матері за дітьми. Позивач вважає, що таке рішення суперечить вимогам чинного законодавства , у тому числі пенсійного, тому просила суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 25.08.2023р. № 62 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Запорізькій області призначити позивачу пенсію за віком, починаючи з 26.12.2013р. відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058 - IV, з урахуванням поданих документів про стаж та заробітній платі, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, провести масові перерахунки/індексацію пенсії на загальних підставах, із компенсацією втрати частини доходів за затримку виплати пенсії, за період із 26.12.2013р. на день фактичної виплати затриманої пенсії;

- встановити спосіб виконання судового рішення, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати пенсію на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно з заявою від 20.05.2022р. про виплату пенсії на банківський рахунок, що подано представником позивача за довіреністю;

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2023р. у справі №280/7803/23 позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково; визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 25.08.2023р. №62 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком; зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком, починаючи з 16.02.2023р. відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058 - IV, з урахуванням поданих документів про стаж та заробітній платі, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_2 витрати по судовому збору у розмірі 1 717грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с. 185-192/ (суддя Сацький Р.В.).

Позивач - ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник Райзман О.Я., не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 20.10.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» безпосередньо до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу /а.с. 196-202/, з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Чередниченко В.Є., Іванов С.М. / а.с. 213/.

Арсенюк Г., в інтересах якої діє представник Райзман О.Я., у апеляційній скарзі посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було неповне з`ясування обставин, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 13.10.2023р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023р. з метою забезпечення апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2023р. у справі №280/7803/23 з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи /а.с. 214/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 31.10.2023р. /а.с. 216/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.11.2023р. у справі №280/7803/23 апеляційна скарга Райзмана О.Я. в інтересах ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2023р. у справі №280/7803/23 була залишена без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги /а.с. 218-219/.

Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 03.11.2023р. за допомогою системи «Електронний суд», безпосередньо до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу /а.с. 230-233/.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права у зв`язку з неправильним тлумаченням закону та висновки, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції від 13.10.2023р. в частині задоволених позовних вимог та відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

У відповідності до рішення зборів суддів Третього апеляційного адміністративного суду №5 від 30.10.2023р. «Про затвердження складу постійно діючих колегій судів (основний склад та резервні судді) Третього апеляційного адміністративного суду» здійснено заміну складу колегії суддів у судовій справі №280/7803/23 відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у справі №280/7803/23 від 07.11.2023р. визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Коршун А.О., судді Чепурнов Д.В., Сафронова С.В. /а.с. 243/.

У встановлений судом строк Райзманом О.Я. в інтересах ОСОБА_2 , зазначені ухвалою суду від 01.11.2023р. недоліки апеляційної скарги були усунуті /а.с. 229/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 07.11.2023р. у справі №280/7803/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ГУ ПФУ в Запорізькій області /а.с. 244/ і призначено розгляд справи в порядку письмового провадження з 12.12.2023р. /а.с. 245/, та судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи, /а.с. 243,247, 248/.

Відповідач -ГУ ПФУ в Чернівецькій області у письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивача /а.с. 1-4 том 2/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 13.10.2023р. у даній справі скасувати.

ГУ ПФУ в Запорізькій області у письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивача, посилаючись на те, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві є необґрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають задоволенню, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення /а.с. 8-11 том 2/.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Під час розгляду цієї адміністративної справи, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 2002р. мешкала у м. Джанкой, 25.12.2002р.. вона виїхала з України на постійне місце проживання до держави Ізраїль, і зараз мешкає у м. Аріель, Ізраїль.

Позивач через представника повторно звернулася 18.08.2023р. із заявою до ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо призначення їй пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача до попередніх заяв були подані ГУ ПФУ в Запорізькій області в оригіналах документи, з яких вбачається, що страховий стаж позивача становить 13 років 6 місяців 16 днів, без урахування періодів догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, зазначені обставини не заперечувались представниками учасників справи під час її розгляду судом.

09.08.2023р. та 18.08.2023р. позивач через свого представника вкотре звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо призначення їй пенсії за віком, про призначення пенсії за віком з 26.12.2013р. відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV як не працюючого пенсіонера, встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за п`ять років пізнішого виходу на пенсію з виплатою пенсії на визначений заявником банківський рахунок /а.с. 71-72, 73-74/.

Рішенням №62 від 25.08.2023р. управлінням пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Чернігівській області відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» :

« Вік заявника 66 років

Необхідний страховий стаж становить 15 років

Страховий стаж особи становить 13 років 10 місяців 10 днів

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами не зараховано періоди догляду за дітьми до 3-х річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки в свідоцтві про народження дітей відсутня позначка про одержання паспорт та відсутня інша інформація про факт догляду матері за дітьми.

Зауважимо, що до матеріалів пенсійної справи долучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 dsl 05/05/2023р., де відсутня інформація про місце проживання/реєстрації, про що повідомлялось в попередній відмові від 17.03.2023р…» /а.с. 77 зворотна сторона /.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у справі врегульовано нормами Конституції України, якими серед іншого передбачено таке конституційне право як право особи на отримання пенсії, як складову частину права на соціальний захист, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а також нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З наведеного слідує висновок, що з 7 жовтня 2009 року пенсія громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон виплачується на загальних підставах, незалежно від наявності відповідного міжнародного договору між Україною та державою, в якій проживає пенсіонер.

Більш того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

В свою чергу, Верховний Суд України у своїй постанові від 6 жовтня 2015 року у справі № 21-2419а15 зазначив, що з дня набрання чинності рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 управління ПФУ має здійснювати виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2022 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 15 років.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 07.12.2022р. №62 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 встановлено, що страховий стаж складає 13 років 6 місяців 16 днів та за доданими документами не зараховано періоди догляду за дітьми до 3-х річного віку, оскільки в свідоцтві про народження дітей відсутне підтвердження факту догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку /а.с. 65/.

Рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 25.08.2023р. № 62 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу встановлено, що страховий стаж позивача становить 13 років 10 місяців за 10 днів та за доданими документами не зараховано періоди догляду за дітьми до 3-х річного віку, оскільки в свідоцтві про народження дітей відсутня позначка про одержання паспорт та відсутня інша інформація про факт догляду матері за дітьми /а.с. 77 зворотна сторона/.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із заявою про призначення пенсії за віком від 18.08.2023р. подані нотаріально засвідчені апостильовані ізраїльські посвідчення особи дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про те, що позивач має право на зарахування до страхового стажу трьох років догляду за дома дітьми.

Так, враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, про те, що позивач, яка на час звернення до відповідача досягла 66 років, має страховий стаж 16 років 6 місяців 16 днів, а тому набула право на пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV.

Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV , затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 31.07.2014 за №895/25672 (далі - Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації).

Колегія суддів зазначає, що відповідач не заперечує належне звернення позивача за призначенням пенсії, однак стверджує про подання неналежного документу, що посвідчує особу та місце її проживання (реєстрацію) та вік.

Відповідно до п. 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Як свідчать матеріали справи при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії надано копію паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий 2ISR 06/06/2013р, де зазначено про те що особа Прийнята на консульський облік в посольство в державі Ізраїль.

Крім того, надано картку платника податків, яка видана Головною податкоою інспекцією по м. Джанкой, де вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Отже, відповідачу надані документи, які дають змогу встановити особу пенсіонера, місце її проживання та вік, як того вимагають норми Порядку №22-1.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 року у справі №489/89/17.

Щодо доводів відповідача у апеляційній скарзі про те, що ГУ ПФУ в Запорізькій області не вчиняло жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно не призначення позивачу пенсії, колегія суддів вважає за необхідним зазначити наступне.

26.12.2013 позивач вперше встановленим порядком звернулася через представника за довіреністю із заявою про призначення пенсії за віком до Управління Пенсійного фонду України в Джанкойському районі АР Крим, додавши документи про стаж та заробітну плату.

Листом Управління ПФУ у Джанкойському районі АР Крим від 14.01.2014 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії, з посиланням на ненадання документа про проживання заявника в Україні. Рішення органу ПФУ оскаржено у суді.

Постановою Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 06.03.2014 у справі № 105/656/14-а, що набрала законної сили, встановлено, що позивач належним чином звернулася через представника до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком із необхідними документами. Бездіяльність органу ПФУ щодо неприйняття заяви про призначення пенсії визнана протиправною, із зобов`язанням прийняти та розглянути по суті заяву про призначення пенсії.

У зв`язку із припиненням з березня 2014р. діяльності органів ПФУ в АР Крим, заява позивача про призначення пенсії органом ПФУ повторно не розглядалася.

23.02.2022р. позивач, звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Запорізькій області про призначення пенсії за віком, відповідно до п. 1.3 «Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, згідно із Законом № 1058-IV», від 25.11.2005 №22-1, починаючи с 26.12.2013 (дата першого звернення до УПФУ в Джанкойському районі АРК), з підвищенням до пенсії 25% за п`ять років пізнішого виходу на пенсію з виплатою пенсії на визначений заявником банківський рахунок/а.с. 42-43/, та зазначену заяву разом з доданими до неї документами, що підтверджують право позивача на призначення пенсії за віком, у тому числі документи, що підтверджують належність до громадянства України, місце постійного проживання, про страховий стаж, банківський рахунок для виплати пенсії, було повернуто представнику позивача /а.с. 46/ та яку представником було направлено до ГУ ПФУ в Запорізькій області засобами поштового зв`язку 30.03.2022р. /а.с. 47-48/

Листом від 14.04.2022 № 0800/0202-8/18184 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомлено позивачу про відмову у розгляді заяви, з посиланням на обов`язок особистого звернення до органу ПФУ за місцем постійного проживання заявника в Україні та повернуто позивачу оригінали та копії документів для подання заявницею заяви відповідно до вимог ст.44 Закону №1058-IV.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.07.2022р. у справі № 280/3482/22 зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області розглянути заяву ОСОБА_5 від 23.02.2022р. про призначення пенсії за віком, відповідно до вимог Закону №1058- IV та Порядку №22-1 з урахуванням зроблених судом висновків, яке набрало законної сили 24.10.2022р. /а.с. 55-64/.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 07.12.2022р. №62 про відмову у призначенні, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, та зазначено про не зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною до 3-х років згідно свідоцтва про народження, оскільки відсутнє підтвердження факту догляд непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-х літнього віку, а також зазначено про особисте звернення позивача до органу ПФУ за місцем її постійного проживання в Україні, з поданням паспорта громадянина України, або через вебпортал електронних послуг ПФУ.

27.12.2022р. позивачем подано до ГУ ПФУ в Запорізькій області заяву про розгляд заяви про призначення пенсії від 23.02.2022р., з урахуванням додаткових документів, а саме додано нотаріально завірені апостильовані посвідчення особи дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , якими підтверджується факт догляду за дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до досягнення ними 3-річного віку.

Листом №0800-0204 -8/6456 від 30.01.2023р. відділ обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомив позивача про прийняте рішення ро відмову у призначенні пенсії від 07.12.2022р.№62, яке прийнято за результатами розгляду її заяви від 23.02.2022р. про призначення пенсії за віком, та зазначає про порядок звернення позивачем до органу ПФУ за місцем її постійного проживання в Україні, з поданням паспорта громадянина України, або через вебпортал електронних послуг ПФУ /а.с. 67 /.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2023 у справі №280/942/23 у задоволенні позову відмовлено, з посиланням на відсутність у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за віком /68-71/.

Третій апеляційний адміністративний суд у постанові від 16.06.2023р. у справі 280/942/23 залишаючи рішення суду від 22 березня 2023 року у данні справі без змін, зазначав про те, що докази, подані позивачем після прийняття рішення відповідач не врахував, оскільки за заявою вже було прийнято відповідне рішення від 07.12.2022р., і також зазначив що звернувшись до суду з даним позовом позивачем не було заявлено вимогу щодо зарахування до страхового стажу періоду догляду за дітьми до досягнення 3-річного віку.

09.08.2023р. та 18.08.2023р. позивачем подано до ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідно до Закону № 1058 - IV, Порядку № 22-1 та «Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015р. №13-1, подано в особистому кабінеті на вебпорталі ПФУ, з використанням кваліфікованого електронного підпису, заяву встановленого зразка, про призначення пенсії за віком, починаючи з 26.12.2013р. відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, як непрацюючому пенсіонеру, встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за п`ять років пізнішого виходу на пенсію з виплатою пенсії на визначений заявником банківський рахунок /73-74/.

До заяви додано скановані копії необхідних документів, що відповідають оригіналам документів: посвідчують особу, вік, громадянство, місце постійного проживання, про ідентифікаційний номер, про стаж та заробітну плату, банківський договір про відкриття рахунку та інші, що підтверджують право заявника на призначення пенсії за віком, при цьому до заяви від 18.08.2023 додано нотаріально засвідчені апостильовані посвідчення особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які свідчать про право позивача на зарахування до страхового стаху трьох років по догляду за двома дітьми..

З огляду на вищезазначене колегія суддів, вважає що суд першої інстанції правомірно зобов`язав ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком, починаючи з 16.02.2023р. з урахуванням ст.122 КАС, відповідно до Закону №1058-IV, з урахуванням поданих документів про стаж та заробітній платі, як непрацюючому пенсіонеру, неменше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність.

Щодо вимог позивача про проведення індексації пенсійного забезпечення позивача та компенсації втрати частини доходів, про здійснення виплати пенсії на вказаний позивачем банківський рахунок, колегія суддів вважає, що така вимога є передчасною у зв`язку з відсутністю рішення відповідача про призначення пенсії.

Стосовно вимог позовної заяви та апеляційної скарги про підвищення пенсії на 25% у зв`язку з пізнішим виходом на пенсію, колегія суддів вважає з необхідне зазначити наступне.

Аналіз ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дозволяє зробити висновок про те, що підвищення пенсії на відповідний відсоток у зв`язку з відстроченням виходу на пенсію після досягнення пенсійного віку мають лише ті особи, які після досягнення пенсійного віку вирішили працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, а оскільки позивач з 2002р. в Україні не проживає і відповідно доказів про свою роботу після досягнення пенсійного віку суду апеляційної інстанції не надала, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні таких позовних вимог.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення про часткове задоволення позовних вимог, а враховуючи, що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції від 13.10.2023р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційні скарги позивача та відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційних скаргах, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявниками апеляційних скарг доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2023р. у справі №280/7803/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та порядку, які встановлені ст.329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 24.01.2024р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова