Справа № 711/6765/23
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 711/6765/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Скляренко В.М., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

при секретарі Литвин С.В.

за участю:

представника позивача: Олененка О.В.

представника відповідача: Мельничук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 09 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту - відповідач) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АА №00010594 від 05.07.2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн. за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 09 листопада 2023 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00010594 від 05.07.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн. (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Відповідно до даної постанови, 26.05.2023р. о 12 год. 10 хв., за адресою: М-30, км 996+491, Дніпропетровської області, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснював рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 9,93% (1,142т) при дозволеному максимальному навантаження на вісь 11,5т; загальної довжини транспортного засобу на 25,915% (4,859м) при дозволеній максимальній фактичній довжині 18,75м; загальної ширини транспортного засобу на 46,577% (1,211м) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6м; загальної висоти транспортного засобу на 8,1% (0,324м) при дозволеній максимальній фактичній висоті 4м.

Також, в оскаржуваній постанові зазначено, що правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом WIM 60, WAGA-WIM35, зав.№9, сертифікат перевірки типу №UA.TR.113-0619/08F-21. Виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу мають наступні значення: навантаження на одиночну вісь 12642кг; загальна довжина 23,609м; загальна ширина 3,811м; загальна висота 4,324м.

Власником транспортного засобу DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості сформовані на підставі даних про реєстрацію транспортного засобу від 31.05.2022, що наявні у територіальному сервісному центрі №7141 (а.с. 86).

Копія оскаржуваної постанови була направлена за вказаною у постанові адресою місця проживання позивача, але повернулася 10.08.2023 без вручення з причин «за закінченням терміну зберігання».

06.09.2023 оскаржувана постанова була направлена відповідачем на примусове виконання до Другого ВДВС у м. Черкаси з поміткою, що вона набрала законної сили 15.08.2023р.

19.09.2023 державним виконавцем Другого ВДВС у м. Черкаси було відкрито виконавче провадження №72809800 з примусового виконання оскаржуваної постанови в частині стягнення з позивача подвійного розміру штрафу в сумі 102000 грн. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 10200 грн. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 363,50 грн., про арешт коштів боржника, копії яких направлено позивачу на адресу: АДРЕСА_1 .

19.09.2023 ОСОБА_1 , довідався про винесення оскаржуваної постанови і його представник того ж дня звернуся до Другого ВДВС у м. Черкаси з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №72809800.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/007554551 від 20.09.2023р., сформованого ДП «ДІЯ», ОСОБА_1 , починаючи з 11.07.2014 року, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідачем прийнято в межах його компетенції, кваліфікація порушення визначена вірно, санкція застосована до позивача відповідає вимогам ст. 132-1 КУпАП.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Суд першої інстанції приймаючи до уваги поважність причин пропуску строку звернення з даним позовом, через зазначення в оскаржуваній постанові невірної адреси місця проживання позивача, що призвело до несвоєчасного повідомлення останнього, дійшов обґрунтованого висновку про відкриття провадження по справі та розгляд справи по суті позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п.1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у спірних правовідносинах підставою позовних вимог є протиправність дій відповідача під час складання оскаржуваної постанови в частині зазначення неправильної адреси місця проживання ОСОБА_1 , внаслідок чого позивач вважає, що відповідна постанова підлягає скасуванню. Тобто, підставою позову є порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині складання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши підстави позову, на які посилається апелянт і в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до ЄДРТЗ внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі ЄДРПОУ) на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті передбачені статтею 279-5 КУпАП.

У разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені зокрема частиною другою статті 132-1 КУпАП цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними ЄДРТЗ, а в разі необхідності - за даними ЄДРПОУ, встановлюють відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-3 КУпАП, або вантажовідправника (ч. 1 ст. 279-5 КУпАП).

За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних» (ч. 2 ст. 279-5 КУпАП).

За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису), відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування, їх посадові (службові) особи зобов`язані надати відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи вантажовідправника (ч. 3 ст. 279-5 КУпАП).

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) (ч. 5 ст. 279-5 КУпАП).

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання (ч. 6 ст. 279-5 КУпАП).

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в ЄДРТЗ, ЄДРПОУ або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову (ч. 7 ст. 279-5 КУпАП).

У свою чергу, статтею 279-8 КУпАП передбачено, що за бажанням відповідальної особи, зазначеної у ч. 1 ст. 14-3 цього Кодексу, інформація про фіксування за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, вчиненого на належному цій особі транспортному засобі, передається з використанням повідомлень рухомого (мобільного) зв`язку та/або електронної пошти. Для отримання такої інформації відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-3 цього Кодексу, звертається безоплатно до уповноваженого органу (підрозділу) Міністерства внутрішніх справ України з відповідною заявою, в якій зазначає бажаний спосіб отримання інформації та абонентський номер засобу рухомого (мобільного) зв`язку та/або адресу електронної пошти. На підставі заяви, поданої відповідальною особою, зазначеною у ч. 1 ст. 14-3 цього Кодексу, уповноважений орган (підрозділ) Міністерства внутрішніх справ України безоплатно вносить інформацію про абонентський номер засобу рухомого (мобільного) зв`язку та/або адресу електронної пошти такої особи до ЄДРТЗ. Порядок безоплатного надання (у тому числі через мережу Інтернет) інформації про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, особам, за якими зареєстровано транспортні засоби, та/або безпосереднім користувачам цих транспортних засобів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021р. № 512, у разі якщо адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122-2, ч. 2, 3 ст. 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, уповноважені посадові особи встановлюють особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-3 КУпАП за даними ЄДРТЗ та ЄДРПОУ.

За запитом уповноваженої посадової особи (за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України надають відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Згідно з п. 2 розділу ІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2020р. №779 (далі Порядок ведення ЄДРТЗ), ведення ЄДРТЗ здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС під час виконання покладених на них функцій та завдань відповідно до законодавства шляхом обробки (унесення, накопичення, використання, узагальнення) інформації в ЄДРТЗ про зареєстровані транспортні засоби, їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку ведення ЄДРТЗ передбачено, що до ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби.

Відповідно до пп. 3 п. 6 розділу ІІ Порядку ведення ЄДРТЗ передбачено, що до ЄДРТЗ уносяться відомості про адресу реєстрації місця проживання фізичної особи або адресу місцезнаходження юридичної особи власника (співвласника) транспортного засобу.

Згідно з п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. №1388, власники транспортних засобів зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Пунктом 33 такого Порядку передбачено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться в разі, зокрема, зміни місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів.

З огляду на вказані правові норми, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право використовувати відомості про місце проживання особи, відповідальної за такі правопорушення, які містяться у ЄДРТЗ, оскільки відповідальна особа зобов`язана зареєструвати відомості про своє місце проживання у ЄДРТЗ.

Як вбачається з матеріалів справи, що під час винесення оскаржуваної постанови уповноважена посадова особа відповідача використала відомості про місце проживання позивача, що містилися у ЄДРТЗ, а відтак діяла у порядку та спосіб, передбачений законом.

Між тим, позивачем не надано суду доказів того, що під час реєстрації відомостей про нього у ЄДРТЗ ним зазначалась адреса його місяця проживання, відомості про яку містяться у реєстрі територіальної громади.

Також, позивачем не надано суду належних доказів того, що у ЄДРТЗ наявна інформація про місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 .

Натомість, чинним законодавством не передбачено обов`язку уповноваженої посадової особи перевіряти чи ставити під сумнів належність відомостей, що містяться в ЄДРТЗ.

Крім того, формальні недоліки процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, невірне зазначення адреси місця проживання порушника, направлення копії постанови на невірну адресу, самі по собі не нівелюють правомірності винесеного рішення суб`єкту владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки мають оцінюватись в аспекті істотності таких недоліків та змісту їх негативного впливу на реалізацію особою законних прав і свобод людини такого ступеню, що ставить під сумнів об`єктивність та обґрунтованість результату розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Між іншим, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач в якості підстав позову не зазначає доводів протиправності оскаржуваної постанови в частині встановленого адміністративного порушення, визначеного ч.2 ст. 132-1 КУпАП, як і в апеляційній скарзі не посилається на вказані доводи.

Щодо інформації, яка міститься в клопотанні від 23.01.2024 року представника позивача, про те, що інформація про трал (трьохосний), д.н.з. НОМЕР_2 , не внесена до спірної постанови і те, що терміни діючої повірки сплинули, колегія суддів апеляційної інстанції не бере їх до уваги, оскільки вказані доводи не були предметом перегляду в суді першої інстанції, а позивач не посилався на незаконність оскаржуваної постанови в суді першої інстанції саме з цих підстав, з наданням належних доказів.

Отже, матеріали справи не містять доказів про необґрунтованість чи протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.

Разом з тим, надані відповідачем докази свідчать, що оскаржувана постанова від 05.07.2023 була винесена внаслідок події правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за яке ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , має бути притягнений до адміністративної відповідальності.

Щодо посилань апелянта на безпідставний обов`язок сплатити виконавчий збір в розмір 10200 грн., суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані обставини не відносяться до предмету спору та не підлягають правовій оцінці.

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність інформації про наявність оскаржуваної постанови, у зв`язку із зазначенням в ній невірної адреси останнього, що призвело до негативних наслідків для апелянта, і як наслідок необхідність сплати штрафу у подвійному розмірі 102 000 грн., суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був позбавлений права, для уникнення негативних наслідків, добровільно виконати оскаржувану постанову, протягом 15 днів з дня вручення йому оскаржуваної постанови про накладення штрафу, відповідно до ст. 307 КУпАП.

Крім того, захист вищевказаних законних інтересів позивача має вирішуватись в порядку, передбаченому для вирішення питань пов`язаних з виконанням оскаржуваної постанови, що не є в даному випадку предметом спору, і не може використовуватись для повного уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

На виконання вищезазначених правових положень, відповідачем надано докази у вигляді фотофіксації події адміністративного правопорушення, які зазначені в оскаржуваній постанові та досліджені колегією суддів апеляційної інстанції в повному обсязі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність оскаржуваної постанови та скоєння позивачем адміністративного правопорушення, визначеного ч.2 ст. 132-1 КУпАП, а тому колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи щодо прийняття оскаржуваної постанови, відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 272 КАС України регламентовано, що судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 09 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст рішення виготовлено 23.01.2024 року