Справа № 320/4056/23
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4056/23 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Губської Л.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Будпостач" (далі - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаської митниці (далі - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці від 26.12.2022 №UА902080/2022/000009/1 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ним під час проходження процедури митного оформлення товарів було надано відповідачу документально підтверджені дані про ціну договору. Вказані документі не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товару, проте митницею, протиправно було застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів, яке підлягає скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Скаргу мотивовано тим, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів заявлених за митною декларацією типу ІМ40 від 22.12.2022 №UA902080/2022/804868 встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складових митної вартості.

Позивачем подано відзив, в якому він зазначає, що в апеляційній скарзі апелянт повторив відомості, що зазначені у рішенні від 26.12.2022 №UА902080/2022/000009/1 про коригування митної вартості товарів та навів вимоги законодавства України, які є загально відомі, ніким не заперечуються, проте які жодним чином не свідчать про протиправність рішення першої інстанції. При цьому, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Приватне підприємство "Будпостач", код ЄДРПОУ - 24267110, зареєстроване в якості юридичної особи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

16.01.2014 для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ УКРАЇНА (далі перевізник 1) договір № 1128 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

29.11.2019 між позивачем (надалі в т.ч. покупець) та компанією SHNDONG DESHILI TOOLS CO.LTD (Китай) (надалі в т.ч. продавець) було укладено контракт № 1249 відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець купує товари (ручний інструмент та/або набори ручного інструменту, приладдя) в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

22.12.2022 позивач подав відповідачу митну декларацію № 22UA681І6 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 зазначив загальну суму за рахунком 74 628,85 доларів США.

До митної декларації №UА902080/2021/804726 декларант додав документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме:

- контракт від 29.11.2019 № 1249 між продавцем та покупцем з додатковими угодами до нього;

- експортний прайс лист від 07.01.2022 щодо ціни товарів;

- комерційний інвойс від 02.09.2022 № ВЕ220106-2 для оплати товарів позивачем;

- платіжні доручення від 21.01.2022 № 44, від14.09.2022 № 638 про оплату товару;

-експортну митну декларацію країни відправлення від 05.10.2022 № 00182940;

- коносамент від 05.10.2022 № РВНМ040335;

- договір від 20.09.2022 № 20/09/22 для перевезення товарів до України;

- лист від 08.11.2022 про порядок оплати за товар;

- рахунки від 15.11.2022 №№ ІІРІМ0119793, ІІАІМ0381354 для оплати наданих транспортних послуг;

- довідки про транспортні витрати від 01.12.2022 №№ 22/02, 34/01;

- платіжні доручення від 01.12.2022 № 774, від 06.12.2022 № 14146 про оплату транспортних послуг; .

- залізничні накладні УМВС від 04.12.2022 № 42808, 42822;

- довідка від 09.12.2022 № 54891-39.2/2022 про оплату транспортних послуг;

- автотранспортні накладні (СМR) від 17.12.2022 №№ 5010, 6031.

Підтвердженням надання вказаних документів до митного органу є відомості, вказані відповідачем у виписаній картці відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів № UА902080/2022/000146 у прийнятті митної декларації.

22.12.2022 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №912573, у якому витребував додаткові документи за відсутності розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам |на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- виписку з бухгалтерської документації;

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

23.12.2022, у відповідь на повідомлення, позивач направив до митного органу лист № 2301/22-2, у якому повідомив про необґрунтованість вимоги позивача про надання додаткових документів та направив відповідачу наступні документи: експортну декларацію Китаю від 05.10.2022 № 00182940; комерційну пропозицію продавця від 02.09.2022; договір з перевізником від 20.09.2022 № 20/09/22.

26.12.2022 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості UA902080/2022/000009/1, яким визначив митну вартість за ціною угоди щодо подібних товарів №1, №2 на рівні 2,52 доларів США/кг. При коригуванні митний орган взяв за основу митну вартість товару №1 за митною декларацією від 25.10.2022 UА408020/2022/49758. При коригуванні митний орган взяв за основу митну вартість товару №2 за митною декларацією від 21.11.2022 UА408020/2022/57764.

Як вбачається зі змісту гр.33 оскаржуваного рішення, митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні:

- відповідно відомостей платіжних доручень від 21.01.2022 № 44,від 14.09.2022 № 638 проведено оплату на загальну суму 111601,64 дол.США (51898,56 дол. США + 59703,08дол.США), а в графі 70 «деталі платежу» наявне посилання лише на контракт від 29.11.2019 № 1249. Відповідно відомостей інвойса від 02.09.2022 № ОЕ220106-2 загальна вартість парії товару, з урахуванням знижки, - 74628,85 дол.США, а умовами оплати в інвойсі визначено 20% до виробництва та остаточна сума перед відвантаженням, тобто передбачено 100% передплату. Таким чином, сума оплати за платіжними дорученнями не відповідає загальній вартості партії оцінюваних товарів. Також умовами розділу "юридичні адреси та банківські реквізити сторін" з/е договору від 29.11.2019 № 1249 (далі з/е договір), а додатком від 21.01.2021 № 1 до з/е договору внесено зміни до з/е договору щодо юридичних реквізитів покупця та продавця. Разом з тим, банківські реквізити продавця, зазначені в платіжних дорученнях від 21.01.2022 № 44, від 14.09.2022 № 638 не відповідають реквізитам продавця, встановленим в додатку від 21.01.2021 № 1. Таким чином невідомо, на банківський рахунок якої юридичної особи було здійснено оплату за поставку партії оцінюваних товарів за з/е договором. Зважаючи на вищевикладене надані митниці банківські платіжні документи неможливо ідентифікувати з партією оцінюваного товару;

- митницею встановлено невідповідність заявленої декларантом вартості щодо товарів: сокира арт. 44018, сокира арт. 44035, сокира арт. 44023, сокира арт. 44120, та вартості ідентичних товарів, які продавались на експорт в Україну за одним контрактом, на однакових комерційних умовах, у максимально наближений період до ввезення партії оцінюваних товарів. Митниці не надано об`єктивні, документально підтверджені дані, які піддаються обчисленню щодо зменшення вартості товару як складової митної вартості. Враховуючи викладене, визначена та заявлена декларантом митна вартість товару за ціною угода не відповідає "дійсній вартості товару" в розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі від 30.10.1947;

- для підтвердження заявлених витрат на транспортування до ввезення на митну територію України декларантом надано: договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 20.09.2022 № 20/09/22 між ПП «Будпостач» та СМА СGМ S.А.; довідки про витрати на транспортування від імені СМА СGМ S.А від 01.12.2022 № 22/02, від 01.12.2022 N34/01; рахунки від 15.11.2022 №UAАІМ0381354, UFIMO119793 від імені СМА СGМ S.А; платіжні доручення від 01.12.2022 № 774, від 06.12.2022 №14146.3а результатом співставлення заявлених митниці відомостей з відомостями, які містяться в зазначених вище документах встановлено: відповідно відомостей коносамента від 05.10.2022 №QDHM040335, залізничних накладних від 04.12.2022 № 42808, 42822 , СМR від 17.12.2022 № 6031,5010 партія оцінюваного товару надійшла з Китаю в контейнерах, за маршрутом порт Qingdao Китай Тгіеste (Італія) - Чоп (Україна). Разом з тим, відповідно відомостей графи «дата укладення договору перевезення» залізничних накладних від 04.12.2022 № 42808, 42822, останні були видані 04.12.2022 в м. Dobra (Словаччина), що також свідчить про перевантаження контейнерів з партією оцінюваних товарів на ділянці маршруту Тгіеste (Італія) - Dobra (Словаччина). Митниці не надано відповідні товаротранспортні документи (накладні), за якими здійснювалось транспортування партїї оцінюваних товарів за маршрутом Тгіеste (Італія) - Dobra(Словаччина). Таким чином, декларантом митниці не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України, а саме за повним маршрутом транспортування, а також не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до ч.10 статті 58 Митного кодексу України, а документи є обов`язковими для надання митниці відповідно до статті 53, 335 Митного кодексу України;

- відповідно відомостей залізничних накладних від 04.12.2022 № 42808, 42822 послуги з перевезення партії оцінюваних товарів здійснювались «Метранс Данубиа А.С. » (Словаччина). Митниці не надано відповідні договори, на підставі яких «Метранс Данубиа А.С.» (Словаччина) надавались послуги з транспортування партії оцінюваних товарів, у зв`язку з чим декларантом не надано митниці у повному обсязі документально підтверджені відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до ч.10 статті 58 Митного кодексу України, а документи є обов`язковими для надання митниці відповідно до статті 53, 335 Митного кодексу України;

- відповідно відомостей рахунка від 15.11.2022 №UAIMO381354 зазначено вартість витрат транспортування партії оцінюваних товарів з «порту вигрузки» Тгіеste (Італія), але не зазначено кінцевий пункт доставки. Таким чином, невідомо якого саме маршруту транспортування стосуються заявлені митниці відомості про вартість транспортування партії оцінюваних товарів на підставі рахунка від 15.11.2022 №UAIMO381354, у зв`язку з чим у митниці відсутні об`єктивні, документально підтверджені дані, які піддаються обчисленню щодо заявлення митниці у повному обсязі обов`язкових складових митної вартості, а саме витрат на транспортування партії оцінюваного товару до ввезення на митну територію України, які відповідно до ч. 10 статті 58 Митного кодексу України повинні додаватись до ціни товару;

- до митного оформлення подано рахунок транспортних витрат від 15.11.2022 №UFIMO119793 в якому зазначено вартість фрахту з порту Qingdao Китай до порту Тгіеste (Італія) - 8559,6 дол. США, однак у ДМВ та МД ця сума зазначена як витрати на навантаження;

- відповідно відомостей платіжного доручення від 06.12.2022 № 14146 банківські реквізити «надавача послуг» не відповідають його реквізитам, визначеним в договорі про транспортно-експедиційне обслуговування від 20.09.2022 № 20/09/22, у зв`язку з чим надані митниці банківські платіжні документи неможливо ідентифікувати з партією оцінюваного товару (послугою). Частина 2 статті 53 Митного кодексу України якщо рахунок сплачено, встановлює обов`язок декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (послуги);

- відповідно відомостей платіжного доручення від 01.12.2022 № 774 сума оплати за надані послуги становить 115589,19 дол.США, а в графі 70 «деталі платежу» наявне посилання лише на контракт від 20.09.2022 № 20/09/22. Таким чином, наданий митниці банківський платіжний документ неможливо ідентифікувати з партією оцінюваного товару (послуги). Частина 2 статті 53 Митного кодексу України якщо рахунок сплачено, встановлює обов`язок декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару(послуги). Згідно п. 21 статті 58 Митного кодексу України використані декларантом відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документльно. Відповідно статті 52 Митного кодексу України декларант зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Зважаючи на вищевикладене, у митниці наявні обґрунтовані підстави вважати, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті).

Заявлені митниці відомості про витрати транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України не підтверджені документально у повному обсязі, а надані документи не містять всіх відомостей про числові значення всіх витрат, які пов`язані з транспортуванням партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України, які є обов`язковими складовими митної вартості та відповідно до ч. 10 статті 58 Митного кодексу України повинні додаватись до ціни товару, якщо не були до неї включені

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, відповідач запропонував позивачу протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, конірактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- виписку з бухгалтерської документації;

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копії митних декларацій країни відправлення (належної якості);

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або Інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару у тому числі й на усунення виявлених обставин. В порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до ч. 5 ст. 54, ч. 1,4 ст. 337, 320 Митного кодексу України встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності та документально не підтверджено складові митної вартості, в зв`язку з чим та на підставі ч. З ст. 53 Митного кодексу України, декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів та документи на усунення виявлених обставин.

23.12.2022 декларантом повідомлено, що надати інші документів немає можливості.

З врахуванням норм ч.6 ст. 255 Митного кодексу України, термін для надання додаткових документів припиняється 26.12.2022, та відповідно митницею приймається рішення з врахування документів наданих до митного оформлення станом на 26.12.2022 (час отримання повідомлення від декларанта).

Також, 26.12.2022 відповідач направив позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів № UА902080/2022/000146 у прийнятті митної декларації, якою відмовив у митному оформленні товарів, заявлених за митною декларацією №UА68U6.

26.12.2022 позивач подав відповідачу митну декларацію, якій був присвоєний номер 22UА97UО для випуску у вільний обіг товарів за митною вартістю визначеною у спірному рішенні та надмірно сплатив митні платежі: мито 71187,71 грн, ПДВ 156612,96 грн, всього 227800,67 грн.

Відтак митницею здійснено контроль правильності визначення митної вартості товару заявленого за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ з урахуванням документів наданих до митного оформлення до 26.12.2022, за результатом встановлено, що на даний момент декларантом не усунуто виявлені митницею розбіжності, тобто декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару.

Судом першої інстанції встановлено, що у митниці та у декларанта наявна цінова інформація щодо митної вартості подібного товару, оформленого у митному відношенні за ціною угоди. Отже, в результаті проведеної консультації, шляхом послідовного використання можливості застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товару № 1 визначено за другорядним методам визначення митної вартості - за ціною угоди щодо подібних товарів, відповідно до положень ст. 60 Митного кодексу України. При коригуванні за основу взято митну вартість товару №1, 2 - 2,52 дол. США/кг, подібного товару оформленого у митному відношенні за МД від 25.10.2022 UА408020/2022/49758, від 21.11.2022 UА408020/2022/57764.

Вважаючи вказане рішення відповідача про коригування митної вартості товару протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для сумніву у правомірності заявленої позивачем митної вартості за ціною контракту.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно зазначив, що стосовно відомостей в електронному повідомленні від 22.12.2022 № 912573 про те, що «сума оплати за платіжними дорученнями не відповідає загальній вартості партії оцінюваних товарів», то у пункті 9 Висновків Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2, зазначено, що «Ситуація, коли сума коштів, зазначена у платіжному дорученні з оплати за оцінюваний товар, не відповідає ціні цього товару, зазначеній в інших документах, доданих до вантажної митної декларації, не є підставою для твердження про розбіжність у документах, а тому для сумнівів у правильності визначення митної вартості».

Правомірність такого висновку суду підтверджується також тими обставинами, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати за товари безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеної у постанові від 17.11.2022 у справі №807/221/18, адміністративне провадження № К/9901/11370/19, встановлено, що судами попередніх інстанцій обґрунтовано враховано Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2 „Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року" де вказано, що достовірність доказу означає зв`язок між ним та обставиною, що доказується. Платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар.

Стосовно відомостей в електронному повідомленні від 22.12.2022 № 912573 про те, що «відсутні відомості про вартість упаковки, маркування, які є складовою митної вартості товару», то товари поставляються на умовах РОВ Інкотермс-2010, відповідно до яких продавець зобов`язаний забезпечити за свій рахунок пакування товару, необхідне для перевезення товару, а упаковка повинна містити належне маркування.

Відповідно до Інкотермс Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (далі - Інкотермс-2010) РОВ РКЕЕ ОМ ВОАКО (... патесі рогі оґ зЬіртепІ:) ФРАНКО-БОРТ (...назва порту відвантаження). Термін "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін РОВ зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.

Відповідно до ст. А.6. Інкотермс-2010, продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.6: - нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження;

Відповідно до ст. А.9. Інкотермс-2010, продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару. Упаковка повинна містити належне маркування.

Стосовно відомостей в електронному повідомленні від 22.12.2022 № 912573 про те, що «банківські реквізити продавця, зазначені в платіжних дорученнях від 21.01.2022 N344, від 14.09.2022 №638 не відповідають реквізитам продавця, встановленим в з/е договорі та додатку від 21.01.2021 №1, таким чином невідомо, на банківський рахунок якої юридичної особи було здійснено оплату за з/е договором», то вказані обставини є неправдивими, оскільки банківські реквізити продавця у контракті і платіжних дорученнях є ідентичними. Цей висновок підтверджується також тим, що митний орган не назвав розбіжності у реквізитах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відомостей в електронному повідомленні від 22.12.2022 № 912573 про те, що "митницею встановлено невідповідність заявленої декларантом вартості та вартості ідентичних товарів, які продавались на експрорт в Україну за одним контрактом, на однакових, на однакових комерційних умовах, у максимально наближений період до ввезення партії оцінюваних товарів", та вважає, що вказані обставини також не свідчать наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів, що надані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з правовою позицією Верховного суду у постанові від 05.09.2019 у справі №819/1020/17, визначено, що

«формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування митницею методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом та не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним у декларації».

Відповідно до п. 1 Висновків Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2 визначено: «Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України, є підставою для витребування додаткових документів».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 28.08.2021 у справі № 815/4256/16, касаційне провадження № К/9901/43124/18 встановлено, що наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.

Щодо відомостей в електронному повідомленні від 22.12.2022 № 912573 про те, що «Митниці не надано відповідні товаротранспортні документи (накладні), за якими здійснювалось транспортування партії оцінюваних товарів за маршрутом Тrieste (Італія) - Dobra (Словаччина) не надано відповідні договори, на підставі яких «Метранс Данубиа А.С.» (Словаччина) надавались послуги з транспортування партії оцінюваних товарів та невідомо якого саме маршруту транспортування стосуються заявлені митниці відомості про вартість транспортування партії оцінюваних товарів», то всі витрати з перевезення товарів зазначені у наданих відповідачу довідках про транспортні витрати від 01.12.2022 №№ 22/02, 34/01.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість, є зокрема транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У ч. 1 ст. 334 МК України визначено, що митні органи вимагають від осіб, які переміщують товари через митний кордон України тільки ті документи, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Позивач перевозив товари водним та залізничним транспортом.

Підпунктом «є» пункту 2 ч. 1 ст. 335 МК України визначено документи, що подаються для митного контролю при перевезенні водним транспортом, серед яких передбачено: транспортні (перевізні) документи на товари (за наявності), які містять, зокрема, відомості про загальну кількість товарів, кількість вантажних місць, найменування товарів, вид упаковки.

У статті 138 Кодексу торговельного мореплавства України визначено, що при перевезенні водним транспортом коносамент є транспортним (перевізним) документом, у якому зазначаються: найменування вантажу, його маркування, кількість місць чи кількість та/або міра (маса, об`єм).

Згідно з підпунктом «а» пункту 4 ч. 1 ст. 335 МК України до документів, що подаються для митного контролю при перевезенні залізничним транспортом відносяться: транспортні (перевізні) документи.

Відповідно до Угоди про міжнародні залізничні вантажні сполучення (УМВС), укладеної 01.11.1951 із змінами від 01.07.2022, сторонами якої є зокрема Польща та Україна, встановлені єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполучені. У ст. 15 Угоди передбачено, що вантажі перевозяться на підставі накладної, у якій повинні бути зокрема такі відомості: найменування вантажу, рід упаковки, кількість місць, вага.

У пункті 6 Статуту залізниць України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів

України від 06.04.1998 №457 визначено, що накладна - основний перевізний документ.

Отже, Митний кодекс України не визначив документи, які повинні підтверджувати вартість транспортування товарів. Транспортні перевізні документи, зокрема коносамент та залізнична накладна УМВС, що подаються митному органу, не місять відомостей про вартість транспортування.

Згідно з пунктом 14 Висновків Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2 зазначено, що «Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів».

Стосовно відомостей в електронному повідомленні від 22.12.2022 № 912573 про те, що «При здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, встановлено, що у максимально наближеному до митного оформлення оцінюваних товарів в часі інформація про митні оформлення товарів з подібними характеристиками за вищими рівнями митної вартості», то вказані обставини також не свідчать наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів, що надані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 05.09.2019 у справі №819/1020/17, адміністративне провадження №КУ9901/43792/18, визначено, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування митницею методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом та не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним у декларації».

У постанові від 21 жовтня 2021 року у справі 420/4820/19 Верховний Суд вказав, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленій позивачем, не може утворювати підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.

Відповідно до інформації, зазначеної в графі 33 рішення № UA902080/2022/000146 від 26.12.2022, митна вартість товару, визначена відповідачем із застосуванням резервного методу, ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товарів на рівні 2,52 дол.США/кг за митною декларацією від 25.10.2022 UА408020/2022/49758, від 21.11.2022 UА408020/2022/57764.

У свою чергу, будь-яке обґрунтування обрання в якості співставних операцій, що супроводжувалась саме за вищенаведеною митною декларацією (країна експортер, ціна, кількість та розпізнавальні особливості товару, застосовані Incoterms, митний режим тощо) відсутнє.

Проте, відповідно до частин 2 та 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції, за результатами проведеної перевірки, митну вартість товарів скориговано та визначено за другорядним методом (за ціною угоди щодо подібних товарів) відповідно до ст. 60 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Частинами 1 - 4 статті 60 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.09.2020 у справі №815/4686/16.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Колегія суддів вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту (за основним методом).

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на визначену ним ціну товару.

При цьому, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Отже, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Тому в даному випадку відповідач помилково прийшов до висновку про неможливість на основі поданих документів підтвердити складові частини митної вартості.

Разом з цим, визначена декларантом митна вартість товарів за ціною контракту була підтверджена наданими до митниці документами; митний орган не навів мотивованих доводів, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознаки підробки, не містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому, у відповідача не було підстав для витребування у декларанта додаткових документів; при витребуванні додаткових документів, відповідач не зазначив обставин, які ці документи повинні підтвердити; у рішеннях відповідач взяв за основу вартість операції з ідентичними товарами, які продавалися на експорт в Україну, проте не зазначив докладну інформацію щодо умов поставки, комерційних умов тощо, щодо товарів які взято за основу для порівняння, тобто, немає достатніх підстав для того, щоб стверджувати про подібність чи ідентичність вказаних товарів.

З урахуванням вищевикладеного та оскільки митна вартість товару була підтверджена позивачем достовірними документами, які містять відомості про складові вартості, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню, колегія суддів вважає неправомірними висновки відповідача, за наслідками вивчення поданих документів для митного оформлення товарів, про відсутність підстав для застосування першого методу для визначення митної вартості товару.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено.

Так само й інших юридичних фактів, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Тобто, в апеляційній скарзі відповідачем не було доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару, містять розбіжності, на які вказував відповідач, та які спростував суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість прийняття митним органом оскаржуваного рішення та, відповідно, коригування митної вартості товару позивача за другорядним методом, а саме за резервним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є необгрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Отже при винесення оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Черкаської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 23 січня 2024 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Л.В. Губська

Є.І. Мєзєнцев