Справа № 420/29529/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВСК» (вул. Промислова, 28-А, м. Одеса, 65031, ) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови та зобов`язання повернути надмірно сплачені суми,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АВСК» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000529/1 від 05.08.2023;

визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001079 від 05.08.2023;

зобов`язати Одеську митницю повернути суми надмірно сплачених платежів у розмірі 89 180,09 грн. на користь ТОВ «АВСК».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 серпня 2023 року Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000529/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001079 щодо МД UA500500/2023/026048. Партія товару, митне оформлення якої є предметом спору, постачалася за договором на поставку товарів № GTST/04-22 від 04.07.2022 року, специфікацією № 1 від 15.05.2023, специфікацією № 1 від 31.05.2023, рахунком-проформою (Proforma invoice) № ZYNHLD-2023001 від 15.05.2023, рахунком-проформою (Proforma invoice) № ZYNHLD-2023002 від 15.05.2023, рахунком-фактурою (інвойсом) (Commercial invoice) № ZYNHLD-2023001 від 31.05.2023 та рахунком-фактурою (інвойсом) (Commercial invoice) № ZYNHLD-2023002 від 31.05.2023.

Позивач не погоджується з прийнятими рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації та зазначає, що ним разом із митною декларацією для підтвердження митної вартості товарів за основним методом договору (контракту) до митного органу була надана достатня кількість документів. Крім того, на вимогу митного органу, також були надані запитувані документи. Однак, 05.08.2023 митним органом не було взято до уваги надані ТОВ «АВСК» документи та було надіслано ще одне електронне повідомлення про застосування другорядного методу визначення митної вартості товару та прийняті оскаржувані рішення.

У зв`язку з викладеним, 12.08.2023 року ТОВ «АВСК» скористались своїм правом на випуск товарів у вільний обіг відповідно до ст. 55 МК України та перерахували на поточний рахунок Державної митної служби України передплату за митне оформлення у розмірі 89 180, 09 грн.

Позивач вважає, що відсутність посилання на конкретні документи, що мають розбіжності або не містять всіх відомостей, підтверджуючих саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого декларантом товару та протиправність оскаржуваного рішення. При цьому, неподання ТОВ «АВСК» додаткових документів, через їх відсутність, не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А також неподання ТОВ «АВСК» запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Крім того, позивач стверджує, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Натомість, митним органом у оскаржуваному рішенні не вказано розпізнавальні особливості товару, який брався для порівняння митної вартості, а саме, не вказано торгівельну марку, склад та фізико-хімічні властивості.

З наведених підстав, вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.11.2023 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк на усунення недоліків.

08.11.2023 року від представника позивача надійшла заява, якою недоліки позовної заяви було усунуто шляхом надання до суду копії митної декларації №UA500500/2023/026048 та докази підтвердження здійснення передплати за митне оформлення у розмірі 89 180, 09 гривень

Ухвалою суду від 24.11.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також витребувано з Одеської митниці належним чином засвідчені копії документів, які були підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості № UA500500/2023/000529/1 від 05.08.2023 року.

11.12.2023 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію МД№23UA48U0 від 28.07.2023 та документи, що зазначені у графі 44 МД. Оскільки надані позивачем документи містили розбіжності ознаки підробки та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Таким чином, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідач підтвердив, що митним брокером ПП «ВІСАН» на запит митного органу було надано: рахунок на оплату від 21.07.2023 № Мас00000019, рахунок на оплату від 25.07.2023 № Мас00000020, рахунок на оплату від 24.07.2023 № 2643, рахунок на оплату від 24.07.2023 № 2644, платіжну інструкцію від 31.07.2023 № 5930, платіжну інструкцію від 31.07.2023 № 5931, платіжну інструкцію від 01.08.2023 № 5934, платіжну інструкцію від 01.08.2023 № 5935, прайс-лист від 06.04.2023 № б/н, висновок експерта про вартість від 03.08.2023 №20-05/08-2023, калькуляцію від 31.05.2023 № ZYNHLD-2023001, калькуляцію від 31.05.2023 № ZYNHLD-2023002, договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.06.2023 № Х100623 81, договір про транспортно-експедиційні послуги від 25.11.2022 № 02/МВЛ-22, переклад копії митної декларації відправлення від 01.08.2023 № 03003621, акт надання послуг від 31.07.2023 № б/н, акт надання послуг від 31.07.2023 № б/н, переклад копії митної декларації відправлення від 01.08.2023 № 03003620, акт надання послуг від 01.08.2023 № 2480, акт надання послуг від 01.08.2023 № 2481, та лист-відповідь від 03.08.2023 № 03/VIII-23 щодо розбіжностей в документах та у якому зазначено про відсутність інших додаткових документів та міститься прохання про продовження митного оформлення на підставі поданих документів.

Однак, в рахунку фактурі від 31.05.2023 № ZYNHLD-2023001, від 31.05.2023 № ZYNHLD-2023002 відсутня інформація щодо умов оплати за товар; висновок про вартість від 03.08.2023 № 20-05/08-2023 складено на дату 03.08.2023 в той час як інвойси датовано 31.05.2023, також у зазначеному висновку відсутня інформація щодо одиниці виміру досліджуваного товару; прайс-лист від 06.04.2023 № б/н має адресний характер та не може бути використаний необмеженим колом осіб, також в зазначеному прайс-листі умови поставки зазначено FOB, проте в наданих інвойсах зазначено CIF.

Отже, відповідач зазначає, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 23UA48U0 від 28.07.2023 містилися розбіжності, ознаки підробки не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Як зазначив відповідач, у відношенні товарів можливо застосувати резервний метод. Так, з метою забезпечення повноти оподаткування відповідачем було проведено аналіз баз даних АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить: по товару № 1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим 2,1314 дол. США за кг. ваги нетто (МД від 18.03.2023 № UA500500/2023/8971) ніж заявлено декларантом 1,8351 дол. США за кг. ваги нетто, по товару № 2 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим 1,6002 дол. США за кг. ваги нетто (МД від 24.05.2023 № UA408020/2023/33543) ніж заявлено декларантом 1,2683 дол. США за кг. ваги нетто.

У рішенні про коригування митної вартості № UA500500/2023/000529/1 від 05.08.2023 року, як зазначив відповідач, наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмноінформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

Таким чином, на переконання відповідача, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500500/2023/000529/1 від 05.08.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/001079 від 05.08.2023 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «АВСК».

Щодо вимог про повернення суми надмірно сплачених митних платежів відповідач зауважив, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків, яка подається до митниці Держмитслужби, та до якої додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Таким чином, обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних платежів є подання заяви про таке повернення за наявності підстав, з дотриманням процедури і на умовах, встановлених Порядком № 643. А, отже, на думку відповідача, вимоги позивача є протиправними, необґрунтованими, такими, що порушують процедуру повернення помилково та/або надміру сплачених митних платежів, затверджену Порядком № 647, та тому не підлягають задоволенню.

12.12.2023 року до суду на виконання ухвали суду від 24.11.2023 року надійшли належним чином завірені копії документів, що були використані при прийнятті оскаржуваних рішень.

Ухвалою суду від 20.12.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідь на відзив, інші заяви, клопотання та додаткові докази до суду не надходили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «АВСК», зареєстроване як юридична особа 13.06.2008 року, . Основний вид діяльності за КВЕД: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

У ході здійснення господарської діяльності позивача 04.07.2022 року між GUANGDONG THEADSON TECHNOLOGY CO., LTD. (Китай, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю АВСК (Україна, Покупець) було укладено Контракт №GTSТ/04-22 на поставку товарів (далі Контракт), відповідно до предмету якого в порядку та на умовах цього Контракту, Постачальник зобов`язується систематично поставляти Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується приймати вказаний товар і оплачувати його вартість (п. 1.1. Контракту).

Пунктом 1.2. Контракту визначено, що найменування товару, що поставляється; одиниці виміру товару; кількість товару; ціна за одиницю товару; сума вартості товару; валюта платежу; термін та умови поставки; умови оплати; спосіб переходу права власності на товар (партію товару) - зазначаються в Специфікаціях на поставку кожної окремої партії товару. Специфікації є додатками до Контракту.

Відповідно п. 3.1 Контракту поставка товару (партії товару) здійснюватиметься за умовами EXW Інкотермс 2010. Поставка товару (партії товару) може здійснюватися за іншими умовами Інкотермс 2010, які будуть фіксуватися в Специфікаціях на кожну окрему поставку (партію).

Ціна товару, що поставляється за цим Контрактом, встановлюється в доларах США (USD) і буде відображатися в Специфікаціях. Загальна ціна Контракту визначається загальною сумою всіх Специфікацій (п. 4.4. Контракту).

На виконання умов Контракту №GTSТ/04-22 від 04.07.2022 року складено специфікацію № 1 від 15.05.2023 року та специфікацію № 1 від 31.05.2023 року, в яких сторонами погоджено вартість поставленого товару та на підставі яких ТОВ «АВСК» імпортовано на митну територію України товар, а саме: аерозольні фарби.

28.07.2023 року декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 23UA48U0 від 28.07.2023, відповідно до якої за умовами поставки CPT на митну територію України надійшов товар ТОВ «АВСК», зокрема:

Товар 1 - фарби на основі акрилових полімерів,які являють собою розчини наповнювачів та пігментів в органічних летких розчинниках (масова частка розчинника перевищую 50% розчину) у неводному середовищі, не вогнезахисні, в аерозольній упаковці, не містять озон руйнівних речовин, наркотичних та психотропних засобів (вміст розчинників 54%, вміст наповнювачем 10% та пігментів 6%, не містять прекурсорів);

Товар 2 - мийні засоби та засоби для чищення,будь-яких м`яких поверхонь, в аерозольній упаковці, не містить озон руйнівних речовин, наркотичних та психотропних засобів: Foam Salon Cleaner М-111.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи:

зовнішньоекономічний контракт на поставку товарів № GTST/04-22 від 04.07.2022;

специфікація №1 від 15.05.2023;

специфікація №1 від 31.05.2023;

рахунок-проформа (Proforma invoice) № ZYNHLD-2023001 від 15.05.2023;

рахунок-проформа (Proforma invoice) № ZYNHLD-2023002 від 15.05.2023;

рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № ZYNHLD-2023001 від 31.05.2023;

рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № ZYNHLD-2023002 від 31.05.2023;

пакувальний лист до інвойсу № ZYNHLD-2023001 від 31.05.2023;

пакувальний лист до інвойсу № ZYNHLD-2023001 від 31.05.2023;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 266 від 19.05.2023;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 271 від 07.07.2023;

контракт на надання транспортно-експедиторських послуг №02/ТЕО-23 від 03.01.2023;

довідка про транспортні витрати доставки вантажу за вих. №13 від 21.07.2023;

довідка про транспортні витрати доставки вантажу за вих. №14 від 21.07.2023;

коносамент MEDURX615004 від 09.06.2023;

коносамент MEDURX649136 від 09.06.2023;

автотранспортна накладна (CMR) № 180701 від 18.07.2023;

автотранспортна накладна (CMR) № 180702 від 18.07.2023;

страховий поліс № від 05.06.2023;

страховий поліс № від 05.06.2023;

паспорт безпеки МСДС б/н від 20.02.2018;

електронне повідомлення №13 від 28.07.2023;

сертифікат походження № С60036;

сертифікат походження № 23С4403A2062/00454;

прайс - лист від 06.04.2023;

калькуляція до інвойсу № ZYNHLD-2023001 від 31.05.2023;

калькуляція до інвойсу № ZYNHLD-2023002 від 31.05.2023;

експортна митна декларація № 03003621.

Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МКУ) подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортноекспедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури не надано;

2) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного контролю документах (інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

3) В копіях митної декларації країни відправлення від 04.06.2023 № 03003620 № 03003621 умови поставки зазначено FOB, проте, в наданих інвойсах зазначено CIF;

4) Копії митних декларацій країни відправлення, страховий поліс, паспорти безпеки надано без перекладу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна (стаття 254Митного кодексу України).

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.

У відповідь на зазначене митним брокером позивача - ПП «ВІСАН» було надано: рахунок на оплату від 21.07.2023 № Мас00000019, рахунок на оплату від 25.07.2023 № Мас00000020, рахунок на оплату від 24.07.2023 № 2643, рахунок на оплату від 24.07.2023 № 2644, платіжну інструкцію від 31.07.2023 № 5930, платіжну інструкцію від 31.07.2023 № 5931, платіжну інструкцію від 01.08.2023 № 5934, платіжну інструкцію від 01.08.2023 № 5935, прайс-лист від 06.04.2023 № б/н, висновок експерта про вартість від 03.08.2023 №20-05/08-2023, калькуляцію від 31.05.2023 № ZYNHLD-2023001, калькуляцію від 31.05.2023 № ZYNHLD-2023002, договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.06.2023 № Х100623 81, договір про транспортно-експедиційні послуги від 25.11.2022 № 02/МВЛ-22, переклад копії митної декларації відправлення від 01.08.2023 № 03003621, акт надання послуг від 31.07.2023 № б/н, акт надання послуг від 31.07.2023 № б/н, переклад копії митної декларації відправлення від 01.08.2023 № 03003620, акт надання послуг від 01.08.2023 № 2480, акт надання послуг від 01.08.2023 № 2481, та лист-відповідь від 03.08.2023 № 03/VIII-23 щодо розбіжностей в документах, у якому зазначено про відсутність інших додаткових документів та міститься прохання про продовження митного оформлення на підставі поданих документів.

05.08.2023 року Одеська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000529/1, яким скориговано митну вартість товару за резервним методом, а саме, було проведено аналіз баз даних АCMO Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що по товару № 1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим 2,1314 дол. США за кг. ваги нетто (МД від 18.03.2023 № UA500500/2023/8971) ніж заявлено декларантом 1,8351 дол. США за кг. ваги нетто, по товару № 2 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим 1,6002 дол. США за кг. ваги нетто (МД від 24.05.2023 № UA408020/2023/33543) ніж заявлено декларантом 1,2683 дол. США за кг. ваги нетто.

У даному рішенні митний орган щодо додатково наданих документів зазначив, що в рахунку фактурі від 31.05.2023 № ZYNHLD-2023001, від 31.05.2023 № ZYNHLD-2023002 відсутня інформація щодо умов оплати за товар; висновок про вартість від 03.08.2023 № 20-05/08-2023 складено на дату 03.08.2023 в той час як інвойси датовано 31.05.2023, також у зазначеному висновку відсутня інформація щодо одиниці виміру досліджуваного товару; прайс-лист від 06.04.2023 № б/н має адресний характер та не може бути використаний необмеженим колом осіб, також в зазначеному прайс-листі умови поставки зазначено FOB, проте в наданих інвойсах зазначено CIF.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/001079.

У картці відмови в прийнятті митної декларації роз`яснено, що декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів та зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів та зборів; у разі незгоди декларанта з рішенням органу доходів та зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ в розмірі, визначеному органом доходів та зборів відповідно до ч.7 ст. 55 МКУ.

12.08.2023 року ТОВ «АВСК» скористалось правом на випуск товарів у вільний обіг відповідно до ст. 55 МК України та перерахувало на поточний рахунок Державної митної служби України передплату за митне оформлення у розмірі 89 180, 09 грн.

Вважаючи протиправними та необґрунтованими рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи містять розбіжності, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.

Митниця в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів вказує, що відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Згідно з п.п. в) п. 1 ч. 10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати понесені покупцем - вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням.

Слід зазначити, що пунктом 4.2 Контракту визначено, що тара та упаковка входить у вартість товару, що поставляється.

Крім того, відповідно п. 7.2 Контракту види упаковки на товар, що поставляється, зазначаються в пакувальному листі. Вартість упаковки включена в ціну товару і поверненню не підлягає.

Тобто, зовнішньоекономічним контрактом встановлено, що вартість упаковки включена до ціни товару.

Також, судом встановлено, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаних графах митної декларації №23UA48U0 від 28.07.2023, позивачем зазначено ZZ00 (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

За таких обставин, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.

В оскаржуваному рішенні відповідач вказує, що в копіях митної декларації країни відправлення від 04.06.2023 № 03003620, № 03003621 умови поставки зазначено FOB, проте, в наданих інвойсах зазначено CIF.

Суд не вважає вказані доводі відповідача такими, що свідчать про наявність в поданих документах розбіжностей, ознак підробки та відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Так, пунктом 3.1. Контракту визначено, що поставка товару (партії товару) здійснюватиметься за умовами EXW Інкотермс 2010. Поставка товару (партії товару) може здійснюватися за іншими умовами Інкотермс 2010, які будуть фіксуватися в Специфікаціях на кожну окрему поставку (партію). Пунктом 1.2. Контракту також передбачено, що термін і умови поставки, спосіб переходу права власності на товар (партію товару) зазначаються в Специфікаціях на поставку кожної окремої партії товару.

За умовами EXW Інкотермс 2010 продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.

Як зазначено у зовнішньоекономічному контракті, поставка товару (партії товару) може здійснюватися за іншими умовами Інкотермс 2010, які будуть фіксуватися в Специфікаціях на кожну окрему поставку (партію).

Відповідно Специфікації №1 від 15.05.2023 року: умова поставки ІНКОТЕРМС 2010:FOB PORT SHEKOU CHINA.

Відповідно Специфікації №1 від 31.05.2023 року: умова поставки ІНКОТЕРМС 2010:CIF PORT CONSTANTA ROMANIA.

Отже, наданими до митного оформлення специфікаціями передбачені різні умови поставки по різним партіями товару, що не суперечить умовам Контракту.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що поставка товару здійснювалась мультимодальним способом, тобто вантаж доставлявся кількома видами транспорту, з використанням перевантажувальних терміналів. Так, в митній декларації країни відправлення дійсно визначені умови поставки FOB, адже відправку товару спочатку було здійснено морським шляхом до пункту призначення порт Констанца (Румунія). В подальшому товар на умовах СIF відправлено з Констанци до місця призначення покупця м. Одеса, що підтверджується актами наданих послуг щодо транспортування, навантажувально-розвантажувальних робіт, довідками про транспортні витрати, рахунками на оплату вказаних послуг.

Суд враховує, що ТОВ «АВСК» на вимогу митного органу було додатково подано документи на підтвердження витрат на транспортування, а також копію перекладу митної декларації країни відправлення.

Між тим, ст. 254 МК України надає право митному органу вимагати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Суд вважає, що надані позивачем документи та дані, які в них містяться є достатніми для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Доводи відповідача щодо відсутності у наданих до митного оформлення рахунках-фактурі умов оплати товару суд не бере до уваги, оскільки митним органом не обґрунтовано, яким чином це впливає на митну вартість товару, чи які складові митної вартості внаслідок не відображення цих відомостей не підтверджено, чи які розбіжності і в чому спричинило відсутність вказаних відомостей.

Суд зазначає, що умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.

Суд додатково звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Також, суд не приймає до уваги посилання митного органу на таку розбіжність, як те, що висновок про вартість від 03.08.2023 № 20-05/08-2023 складено на дату 03.08.2023 в той час як інвойси датовано 31.05.2023, також у зазначеному висновку відсутня інформація щодо одиниці виміру досліджуваного товару.

Так, діючим законодавством України дата складання висновку експерта про вартісні характеристики товару не поставлено в залежність від дати складання інвойсу. Крім того, відповідно до вимог Митного кодексу висновок експерта не є обов`язковим документом, що підтверджує митну вартість товару.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідача на те, що прайс-лист від 06.04.2023 № б/н має адресний характер та не може бути використаний необмеженим колом осіб, також в зазначеному прайс-листі умови поставки зазначено FOB, проте в наданих інвойсах зазначено CIF, оскільки прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом.

Верховний Суд в постанові від 25.06.2020 року по справі №П/811/687/16 зауважив, що прайс-лист не є обов`язковим документом, що передбачений частиною другою статті 53 МК України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару.

У постанові від 24.01.2019 року по справі №826/2277/16 Верховний Суд вказав, що прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому Митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «АВСК» митної вартості товару судом не встановлено.

Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Суд звертає увагу, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.

При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.

Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Застосування відповідачем резервного методу було обумовлено неможливістю застосування митним органом попередніх методів, в тому числі і методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань. Між тим, відповідачем вказано лише номер, дату та ціну по митній декларації, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті 55 МК України. Суд зазначає, що копія митної декларації, що була підставою для коригування митної вартості товарів, до суду відповідачем не надано.

На підставі викладеного, суд вважає що у відповідача були відсутні достатні та обґрунтовані докази для коригування митної вартості за митним оформленням позивача.

Суд зазначає, що дії Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ АВСК, за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються знайшли своє вираження у прийнятті рішення про коригування митної вартості №UA500500/2023/000529/1 від 05.08.2023.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000529/1 від 05.08.2023, у зв`язку з чим воно належить до скасування.

При цьому, оскільки саме прийняття рішення №UA500500/2023/000529/1 від 05.08.2023 слугувало підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/001079 від 05.08.2023 року, суд вважає, що вказана картка відмови також підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Одеську митницю повернути суми надмірно сплачених платежів у розмірі 89 180,09 грн. на користь ТОВ «АВСК».

Відповідно до ч. 1-4 ст. 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Згідно ч. 4, 7 ст. 55 МК України під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Відповідно до п. 43.3, п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

Відповідно до п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.

Процедури під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, та пені регулюються Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 (далі - Порядок №643)

Згідно п.п. 1 Розділу 3 Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Суд зазначає,що обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних платежів є подання заяви про таке повернення за наявності підстав, з дотриманням процедури і на умовах, встановлених Порядком № 643.

Будь-яких доказів на підтвердження звернення позивача до Одеської митниці із заявою про повернення сум грошового зобов`язання в порядку передбаченому чинним законодавством, суду не надано.

При цьому, визначення митної вартості товарів/її перевірка віднесено до компетенції відповідача, та є його дискреційними повноваженнями.

Крім того, нормами Митного кодексу України не передбачено повторне проведення митного оформлення товару.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Одеської митниці повернути суми надмірно сплачених платежів у розмірі 89 180,09 грн., є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно матеріалів справи, позивачем за звернення до суду з даним адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 5368,00 грн., як за одну майнову вимогу та одну немайнову вимогу.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову у цій частині, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 5368,00 грн.

Щодо відшкодування понесених позивачем витрат у сумі 8000 грн, пов`язаних із перекладом та нотаріальним посвідченням документів.

Частини третя - восьма статті 137 КАС України вказує, що спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду.

При цьому, у даній справі перекладач не допускався до участі у справі відповідною ухвалою суду.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, переклад документів замовлений та отриманий позивачем до моменту звернення до Одеського окружного адміністративного суду та додатки позовної заяви, у тому числі переклад документів складених іноземною мовою, були подані 27.10.2023 одночасно з позовом.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень частин 1, 4 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ст.6 КАС України).

Частиною 1 статті 8 КАС України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Відповідно до пункту 1.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, усі первинні документи, облікові регістри, бухгалтерська та інша звітність повинні складатись українською мовою. Поряд з українською мовою може застосовуватись інша мова у порядку, визначеному Законом України «Про засади державної мовної політики».

Документи, що є підставою для записів у бухгалтерському обліку і складені іноземною мовою, повинні мати впорядкований аутентичний переклад на зазначену мову.

З матеріалів справи не вбачається, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий до суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що надані позивачем докази понесення витрат на здійснення перекладу датовані до моменту звернення до суду, вимоги ТОВ «АВСК» в частині стягнення з відповідача на користь Товариства витрат, понесених у зв`язку з перекладом та нотаріальним посвідченням документів у розмірі 8000 грн., задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АВСК» (вул. Промислова, 28-А, м. Одеса, 65031, ) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови та зобов`язання повернути надмірно сплачені суми задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000529/1 від 05.08.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/001079 від 05.08.2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП44005631) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВСК» (вул. Промислова, 28-А, м. Одеса, 65031, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук