Справа № 160/20099/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Адліон» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Адліон» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 14.08.2023 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 14.08.2023 від позивача до суду 21.08.2023 надійшла заява про усунення недоліків разом із уточненою позовною заявою, в якій позивач просить суд:
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем, як платником податку на додану вартість, до контролюючого органу були подані: 19.10.2021 податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2021 року; 18.11.2021 податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2021 року; 16.12.2021 податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2021 року; 19.01.2022 податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2021 року;16.02.2022 податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2022 року. Проте, відповідач не вважає податковою звітністю наведені податкові декларації з податку на додану вартість і вказує, що вони заповнені з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.1 статті 48 ПКУ, а саме поле «податкова адреса» не відповідає відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач не погоджується з такими діями відповідача і вважає їх протиправними, оскільки адреса вказана у податкових деклараціях співпадає з адресою місцезнаходження позивача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також позивач уважає протиправним податкове повідомлення-рішення від 11.05.2023 №0/101370407, винесене відповідачем за результатами проведеної камеральної перевірки позивача з питання своєчасності подання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року. Наведені обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Позивачем також була подана заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 28.08.2023 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Адліон» про поновлення строку звернення до суду; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Адліон» строк для звернення до суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії; прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін; установлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
Позивачем, як платником податку на додану вартість, до контролюючого органу були подані:
19.10.2021 податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2021 року;
18.11.2021 податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2021 року;
16.12.2021 податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2021 року;
19.01.2022 податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2021 року;
16.02.2022 податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2022 року.
Про подання цих декларацій позивачем і отримання їх відповідачем свідчать податкові декларації з податку на додану вартість та відповідні квитанції про їх отримання, копії яких надані до матеріалів справи.
29.03.2023 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області був складений акт №9890/04-36-04-07/43135646 про результати камеральної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Адліон» код (43135646) з питання своєчасності подання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року. В акті зазначено, що перевіркою термінів подання податкової декларації з податку на додану вартість встановлено порушення вимог пункту 49.2, підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу ІІ та статті 203 Розділу V Податкового кодексу України в частині неподання декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року (граничний термін подання 21.02.2022).
Поряд з цим у висновку цього акту вказано, що дані камеральної перевірки свідчать про неподання ТОВ «Адліон» податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2023 року.
На підставі зазначеного акту Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесло податкове повідомлення-рішення від 11.05.2023 №0/101370407 про накладення на ТОВ «Адліон» штрафу у розмірі 340,00 грн.
У розрахунку до цього податкового повідомлення-рішення вказано: період, за який подана (не подана) податкова декларація січень 2023 року, граничний термін подання 20.02.2023, фактична дата отримання органами ДПС 17.03.2023, сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 340,00 грн.
В порушення пункту 203.1 статті 203 розділу V Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) суб`єктом господарювання не подано декларацію з податку на додану вартість.
На підставі наведеного, Соборним відділом податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт камеральної перевірки №9890/04-36-04-07/43135646 від 29.03.2023 з питання своєчасності подання податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «Адліон» за січень 2022 року. Акт отримано підприємством 26 квітня 2023 року.
Враховуючи результати перевірки, ТОВ «Адліон» було прийнято податкове повідомлення-рішення (форма «ПС») №0/101370407 від 11.05.2023, згідно з яким застосована штрафна санкція у сумі 340 грн, за неподання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року.
Позивач уважає протиправним податкове повідомлення-рішення відповідача від 11.05.2023 №0/101370407, а також зазначає про протиправність дій відповідача щодо відмови у прийняті наведених вище податкових декларацій, тому й звернувся з цим повозом до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає про таке.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Відповідно до п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України, Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.
Водночас за змістом пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
Відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Як визначено вище, нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
При цьому за змістом пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо), забороняється.
Відповідно до пп.49.11.1 п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання.
Пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
Отже зміст наведених правових норм свідчить про те, що перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, закріплений положеннями статей 48 та 49 Податкового кодексу України, є вичерпним; неприйняття податкової декларації з інших підстав, не передбачених податковим законодавством, забороняється.
Як передбачено пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Так, відповідно до пункту 48.7 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.
Однак, основне призначення звітності - надати користувачам достовірну інформацію щодо майнового та фінансового стану, результатів господарської та фінансової діяльності за звітний період.
Пунктом 48.2 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.
Як установив суд, підставами для невизнання податкової звітності позивача за вересень 2021 року, жовтень 2021 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року та січень 2022 року є те, що ця звітність заповнена з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.1 статті 48 ПКУ, а саме поле «податкова адреса» не відповідає відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
При співставленні інформації про зареєстровану адресу місцезнаходження позивача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зазначеної адреси місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Адліон» в поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість за вересень 2021 року, жовтень 2021 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року та січень 2022 року, судом не встановлено помилок, описок або неповноти зазначення податкової адреси позивача.
Таким чином, судом не встановлено порушення позивачем ст. 48 Податкового кодексу України під час заповнення та подання податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень 2021 року, жовтень 2021 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року та січень 2022 року.
Отже, дії відповідача щодо поданих платником податків декларацій на додану вартість за вересень 2021 року, жовтень 2021 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року та січень 2022 року є такими, що вчинені не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.
Згідно з п.49.11 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 №1503/12/13-12 «Щодо відмови у прийнятті податкових декларацій» Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов`язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Таким чином, суд установив, що відповідач не надав платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкових декларацій, а надіслав позивачу лист про невизнання його декларації податковою звітністю, чим порушив пункт 49.11 статті 49 Податкового кодексу України.
Чинним законодавством України податковий орган не наділений повноваженнями щодо невизнання податкової декларації документом податкової звітності, тобто надання їй статусу «визнана як не податкова», оскільки відповідно до статей 48 та 49 Податкового кодексу України податковий орган має право або прийняти податкову декларацію, або відмовити у її прийнятті.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо визнання податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Адліон» не податковою, а не щодо відмови у прийнятті податкових декларацій, як зазначає позивач, тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п.76.1. статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання (п.76.3. статті 76 Податкового кодексу України).
Як установив суд, відповідачем була проведена камеральна перевірка позивача з питання своєчасності подання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року, результати якої оформлені відповідним актом від 29.03.2023 №9890/04-36-04-07/43135646.
Зі встановлених обставин, пов`язаних з датою проведення камеральної перевірки 29.03.2023, період, який перевірявся, та, за який, згідно з актом, не подана податкова декларація січень 2022 року, суд робить висновок про те, що контролюючим органом були порушені норми п.76.3. ст.76 Податкового кодексу України, яким установлено, що перевірка податкової декларації може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання. У цій справі перевірка податкової декларації за січень 2022 року була проведена через рік після закінчення граничного строку її подання.
Відповідно до п.76.2. ст.76 Податкового кодексу України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу, п.86.2. якої передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Так, контролюючим органом був складений акт про результати камеральної перевірки позивача від 29.03.2023 №9890/04-36-04-07/43135646. В акті зазначено, що перевіркою термінів подання податкової декларації з податку на додану вартість встановлено порушення вимог пункту 49.2, підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу ІІ та статті 203 Розділу V Податкового кодексу України в частині неподання декларації з податку на додану вартість за січень 2022 року (граничний термін подання 21.02.2022).
Поряд з цим у висновку цього акту вказано, що дані камеральної перевірки свідчать про неподання ТОВ «Адліон» податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2023 року.
На підставі зазначеного акту Головне управління ДПС у Дніпропетровській області винесло податкове повідомлення-рішення від 11.05.2023 №0/101370407 про накладення на ТОВ «Адліон» штрафу у розмірі 340,00 грн.
У розрахунку до цього податкового повідомлення-рішення вказано: період, за який подана (не подана) податкова декларація січень 2023 року, граничний термін подання 20.02.2023, фактична дата отримання органами ДПС 17.03.2023, сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 340,00 грн.
Таким чином, із указаного акту не можливо встановити, яка саме податкова декларація і за який період перевірялась відповідачем, оскільки за результатами перевірки встановлено порушення термінів подання податкової декларації за січень 2022 року, а у висновку акту зазначено про неподання податкової декларації за лютий 2023 року.
Більше того, податковим повідомленням-рішенням від 11.05.2023 №0/101370407, складеним на підставі акту від 29.03.2023 №9890/04-36-04-07/43135646, накладено штраф за несвоєчасне подання податкової декларації за січень 2023 року.
З огляду на встановлені вище порушення контролюючого органу під час проведення камеральної перевірки, суд зазначає про протиправність податкового повідомлення-рішенням від 11.05.2023 №0/101370407 та його скасування.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає про часткове задоволення позовних вимог у цій справі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.05.2023 №0/101370407, видане Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Адліон» (пр. Б.Хмельницького, буд.162, м. Дніпро, 49057, ).

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17А, м. Дніпро, 49600, код ЄДРПОУ ВП 44118658).

Суддя Н.В. Кучугурна