Справа № 460/26548/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2024 року м. Рівне №460/26548/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №22 від 29.09.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з дати звернення за призначенням пенсії, а саме, з 21 вересня 2023 року.

Ухвалою від 17.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі №460/26548/23. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з позовною заявою, вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та проживає в населеному пункті с.Цепцевичі, Сарненського району, який відповідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, відноситься до зони гарантованого добровільного виселення - тобто III зони. 21.09.2023 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з відповідними документами про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років у відповідності до ст.55 Закону №796-ХІІ. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №22 від 29.09.2023 позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії, з покликанням на відсутність факту проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення впродовж трьох років та на відсутність необхідного страхового стажу на момент призначення пенсії. Щодо страхового стажу, то позивач зауважив на тому, що право на пенсію зі зниженням пенсійного віку він набув ще в 2021 році і на той час страховий стаж, необхідний для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, повинен був становити 22 роки, а не 24 роки, як зазначено у спірному рішенні. Що стосується періоду проживання, то позивач вказав, що для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку ним подавалась довідка Центру надання адміністративних послуг Сарненської міської ради Рівненської області №03-27/335 від 20.07.2023, якою підтверджено, що у період з 01.01.1967 по 10.11.1986 та з 04.12.1988 по 18.07.1990 ОСОБА_1 проживав у с.Висове, Сарненського району Рівненської області, а з 18.07.1990 по даний час - у с.Цепцевичі, Сарненського району Рівненської області. Обидва населені пункти відносяться до зони гарантованого добровільного відселення відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УPCP №106 від 23.07.1991. Таким чином, позивач зауважив, що з моменту аварії на Чорнобильській АЕС, а саме з 26.04.1986 по 31.12.1992, він прожив в зоні гарантованого добровільного відселення - 4 роки 7 місяців 15 днів, а в цілому у зоні гарантованого добровільного відселення він прожив більше ніж 54 роки. Також на переконання позивача відповідачами не враховано, що він має посвідчення постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС, яке є документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку. Оскільки підстави для видачі вказаного посвідчення та призначення пенсії є ідентичними, то в разі звернення особи із заявою про призначення пенсії із застосуванням ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до якої для підтвердження особливого статусу заявника додано посвідчення постраждалого від аварії на ЧАЕС та трудова книжка, подання інших первинних документів, в яких зазначено період роботи та населений пункт, де особа проживала, не є обов`язковим.

Згідно з відзивом на позов, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вимоги заперечує, покликаючись на відсутність підстав для призначення позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та достатнього періоду проживання або праці в зоні гарантованого добровільного відселення або ж окремо в зоні посиленого радіологічного контролю. Необхідний страховий стаж, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ в 2023 році становив 24 роки. Страховий стаж позивача становить лише 17 років 10 місяців 02 дні. При цьому, згідно з розрахунком стажу, період догляду за дитиною потерпілою від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку, позивачу зараховано до загального страхового стажу з 23.07.1996 по 01.06.1998 та з 01.08.1998 по 31.12.2003. Підстав для зарахування до страхового стажу часу догляду за такою дитиною після 01.01.2004 немає, оскільки позивач не є застрахованою особою та за нього в цей час не сплачувались внески до Пенсійного фонду України. Що стосується періоду проживання, то згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №22 від 29.09.2023 період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року складає 02 роки 6 місяців 14 днів (з 26.04.1986 по 15.07.1986, з 12.12.1988 по 10.04.1991). До періоду постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період роботи позивача з 12.12.1988 по 10.04.1991 в Сарненському комбінаті комунальних підприємств, фактична адреса якого відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 категорія) та з 10.04.1991 по 22.07.1996 - в Рівненському державному виробничому монтажно-пуско-налагоджувальному підприємстві м.Рівне, адреса якого не відноситься до радіаційно забрудненої зони. За наведеного, зазначений відповідач просив в позові відмовити.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відзиву на позов до суду не надсилало.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Малі Цепцевичі Сарненського району Рівненської області (а.с.5-8), є громадянином, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим (повторно) 31.01.2022 (категорія 3)(а.с.10).

В паспорті громадянина України (а.с.8) є відмітки про те, що ОСОБА_1 з 12.12.1988 зареєстрований в АДРЕСА_1 .

За довідкою Центру надання адміністративних послуг Сарненської міської ради №03-27/335 від 20.07.2023 ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: с.Цепцевичі з 18.07.1990 і по даний час; з 01.01.1967 по 10.11.1986 і з 04.12.1988 по 18.07.1990 мав зареєстроване місце проживання: с.Висове. Обидва населені пункти відносяться до зони гарантованого добровільного виселення (а.с.14).

За даними трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с.11-13), ОСОБА_1 :

з 24.11.1986 по 07.12.1988 - проходив строкову військову службу;

з 12.12.1988 по 10.04.1991 - працював в Сарненському комбінаті комунальних підприємств (в подальшому перейменовано в виробниче управління комунального господарства);

з 10.04.1991 по 22.07.1996 - працював в Рівненському МПНУ (в подальшому перейменовано в Рівненське державне виробниче монтажно-пусконалагоджувальне підприємство).

21.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, а саме із зниженням пенсійного віку на 6 років у відповідності до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №22 від 29.09.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, з покликанням на відсутність факту проживання або роботи в зоні гарантованого добровільного відселення впродовж трьох років та на відсутність необхідного страхового стажу на момент призначення пенсії (а.с.15).

В рішенні вказано, що страховий стаж позивача складає 17 років 10 місяців 02 дні. При цьому, позивачу не зараховано до загального страхового стажу період догляду за дитиною потерпілою від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку, з 01.01.2004 по 18.01.2007.

Також в рішенні вказано, що період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року складає 02 роки 6 місяців 14 днів. До періоду постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період навчання позивача в м.Сарни з 15.01.1986 по 15.07.1986 та період роботи позивача з 12.12.1988 по 10.04.1991 в Сарненському комбінаті комунальних підприємств, фактична адреса якого відноситься до зони посиленого радіологічного контролю, а також період роботи з 10.04.1991 по 22.07.1996 в Рівненському державному виробничому монтажно-пусконалагоджувальному підприємстві, адреса якого не відноситься до радіаційно забрудненої зони.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 13 Перехідних положень цього Закону передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Абзацом п`ятим пункту другого частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, з приміткою, що початкова величина - 3 роки зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії (тобто з 26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Абзацом шостим цього ж пункту цієї ж частини передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, з приміткою, що початкова величина - 2 роки зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Таким чином, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вказаних абзаців пункту другого статті 55 Закону №796-XII - є факт проживання та/або праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення, тобто у III зоні, протягом трьох років з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року, або у зоні посиленого радіологічного контролю, тобто у IV зоні, протягом чотирьох років з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року. При цьому, особам, які проживали у зоні гарантованого добровільного відселення в період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 3 роки, а особам, які додатково проживали в зоні посиленого радіологічного контролю в період з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 у справі №205/4589/16-а та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається зі змісту пункту другого статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Оскільки пенсійний вік особи може бути знижено лише за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону, то період проживання та/або роботи особи в зоні гарантованого добровільного відселення не підлягає включенню в період проживання та/або роботи такої особи в зоні посиленого радіологічного контролю.

Саме такий правовий висновок міститися у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 по справі №556/1172/17.

Судом встановлено, що на момент аварії (26 квітня 1986 року) позивач був зареєстрований і проживав в с.Висове Сарненського району. Даний населений пункт включений до додатку №1 «Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення» постанови Кабінету Міністрів УРСР №106а від 23.07.1991 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» (зі змінами), а саме як населений пункт, розташований в зоні гарантованого добровільного відселення (III зона).

В даному населеному пункті він був зареєстрований і проживав до 10.11.1986, тобто до вибуття на військову службу, яку проходив в лавах радянської армії з 24.11.1986 по 07.12.1988.

Відповідно до цього, початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки), передбачена приміткою до пункту другого частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, застосовується до позивача, так як він з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення.

Твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в рішенні №22 від 29.09.2023 про те, що початкова величина зниження пенсійного віку до позивача незастосовна через те, що він з 15.01.1986 по 15.07.1986 навчався в м.Сарни, є абсолютно безпідставними, позаяк факт навчання у закладі, який розташований на відстані 20 км. від зареєстрованого місця проживання, жодним чином не спростовує факт постійного проживання у відповідному населеному пункті.

Також документально підтверджено, що ОСОБА_1 був зареєстрований і проживав в с.Висове Сарненського району з 04.12.1988 по 18.07.1990, а в с.Цепцевичі Сарненського району з 18.07.1990 і по даний час.

Село Цепцевичі, як і село Висове, включене до додатку №1 «Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення» постанови Кабінету Міністрів УРСР №106а від 23.07.1991 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"» (зі змінами), а саме як населений пункт, розташований в зоні гарантованого добровільного відселення (III зона).

Відповідно до цього, позивач набув передбачене абзацом п`ятим пункту другого частини першої статті 55 Закону №796-XII право на максимальне зниження пенсійного віку, а саме на 6 років.

Твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в рішенні №22 від 29.09.2023 про те, що період роботи позивача з 12.12.1988 по 10.04.1991 в Сарненському комбінаті комунальних підприємств, а також період роботи з 10.04.1991 по 22.07.1996 в Рівненському державному виробничому монтажно-пуско-налагоджувальному підприємстві, підлягає виключенню з періоду його постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, є абсолютно безпідставними, позаяк факт роботи у районному та обласному центрі, які розташовані на відстані 20 км. та 100 км. (відповідно) від зареєстрованого місця проживання, жодним чином не спростовує факт постійного проживання у відповідному населеному пункті.

На момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, 21.09.2023, ОСОБА_1 виповнилося 56 років. Його страховий стаж на цей момент склав 17 років 10 місяців 02 дні.

Як вже зазначалося судом, в силу вимог абзацу першого частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

В свою чергу, статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Таким чином, на момент звернення позивача за призначенням пенсії на пільгових умовах, необхідний страховий стаж становив 30 років.

Враховуючи право позивача на зниження пенсійного віку на 6 років, а відповідно і його право на зменшення страхового стажу на кількість років зменшення пенсійного віку, виходить, що необхідною умовою призначення у 2023 році ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку було досягнення ним віку 54 роки та наявність страхового стажу на рівні 24 роки (30-6=24).

Разом з тим страховий стаж позивача склав лише 17 років, а відтак жодних підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах у 2023 році в органів ПФУ не було.

За наведеного рішення Головного управління ПФУ в Хмельницькій області №22 від 29.09.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, до скасування не підлягає.

При цьому, суд не оцінює висновки вказаного відповідача, який не зарахував позивачу весь період його проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, позаяк позивач в будь-якому випадку права на призначення пенсії за нормами статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, у 2023 році не набув.

Що стосується страхового стажу позивача, то суд визнає його розрахунок обґрунтованим в повному обсязі.

Так, до загального страхового стажу позивача включено:

3 місяці 1 день з 16.01.1984 по 16.04.1984 - навчання у вищих/середніх навчальних закладах;

6 місяців 1 день з 15.01.1986 по 15.07.1986 - навчання у вищих/ середніх навчальних закладах;

2 роки 10 днів з 24.11.1986 по 03.12.1988 строкову військову службу;

2 роки 3 місяці 29 дні з 12.12.1988 по 10.04.1991 - роботу в Сарненському комбінаті комунальних підприємств;

5 років 3 місяці 12 днів - з 11.04.1991 по 22.07.1996 - роботу в Рівненському державному виробничому монтажно-пусконалагоджувальному підприємстві;

1 рік 10 місяців 9 днів з 23.07.1996 по 01.06.1998 - догляд за дитиною, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, до 12 років;

2 місяці з 02.06.1998 по 31.07.1998 - перебування на обліку по безробіттю;

5 років 5 місяців - з 01.08.1998 по 31.12.2003 - догляд за дитиною, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, до 12 років.

Загальний підсумок страхового стажу: 17 років 10 місяців 2 дні.

При цьому, позивачу не зараховано до загального страхового стажу період догляду за дитиною потерпілою від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку, з 01.01.2004 по 18.01.2007 і таке незарахування суд вважає повністю правомірним.

Так, спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, який набрав чинності з 01.01.2004.

Цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені статтею 24 Закону №1058-IV.

Зокрема, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до січня 2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 передбачено, що потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Слід зазначити, що згідно із пунктом 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта; посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону №796-XII; документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

У свою чергу, документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Перелік застрахованих осіб наведений у пункті 2.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003, серед якого відсутні особи, які фактично здійснюють догляд за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що внаслідок зміни правового регулювання у сфері пенсійного страхування, починаючи з 01.01.2004 обов`язковою умовою зарахування певного періоду до страхового стажу є проміжок часу, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачуються страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. При цьому, норми пункту 13 статті 30 Закону №796-XII, гарантуючи право на зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років, можуть бути реалізовані виключно у випадку відповідності такого періоду вимогам до страхового стажу, що регламентовані Законом №1058-IV, який є спеціальним у цих правовідносинах.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній у рішенні від 29.03.2023 по справі №640/14153/19.

Законом №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004, передбачено лише єдиний варіант зарахування певних періодів до страхового стажу, що дає право на пенсію - це сплата страхового внеску в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок. При цьому, період з 01.01.2004 також може бути зарахований до страхового стажу в разі добровільної участі особи, котра доглядає за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та сплати страхових внесків.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстав для зарахування в страховий стаж позивача часу догляду за дитиною після 01.01.2004 немає, оскільки в індивідуальних даних про застраховану особу відомості відсутні, внески до Пенсійного фонду за період 01.01.2004 по 18.01.2007 не надходили, відсутні також і докази того, що позивач після звільнення став на облік у відповідне територіальне управління праці та соціального захисту населення та отримував відповідну соціальну допомогу, з якої мали бути сплачені страхові внески за рахунок держави.

Окрім наведеного, слід наголосити і на тому, що звертаючись до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, позивач не надав усіх документів, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

За наведеного, правові підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії у 2023 році зі зменшенням пенсійного віку, відсутні, а відтак його позов до задоволення не підлягає.

Підстав для відшкодування судових витрат у справі, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України,- немає.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №22 від 29.09.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з дати звернення за призначенням пенсії, а саме, з 21 вересня 2023 року, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 24 січня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, буд. 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл.,29013, ЄДРПОУ/РНОКПП 21318350)

Суддя Н.В. Друзенко