Справа № 522/9530/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 522/9530/22

Перша інстанція: суддя Бондар В.Я.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача - Романюк Ірини Анатоліївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста від 17 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними дій державних виконавців, визнання протиправними та скасування постанов виконавців, визнання постанови про накладення адміністративного стягнення такою, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) (далі ДВС) та просив:

- визнати дії державних виконавців ДВС Лікіянчук В.В. та Вітріченко І.А., що полягали у відкритті виконавчих проваджень від 17.07.2022 року №69425948 та від 18.07.2022 року №69432920, протиправними;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ДВС Лікіянчук В.В. про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2022 року №69425948 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 грн. та виконавчого збору у розмірі 1700 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ДВС Вітріченко І.А. про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2022 року №69432920 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 454 грн. та виконавчого збору 45,4 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ДВС Вітріченко І.А. про арешт коштів боржника ОСОБА_1 від 21.07.2022 року з урахуванням виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ДВС Вітріченко І.А. про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження з ОСОБА_1 від 21.07.2022 року;

- визнати такою, що не підлягає виконанню постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 454 грн.

Обгрунтування позову було зазначено, що виконавчий документ - постанова № 522/16285/21, видана 12.10.2021 р., що вступила у законну силу 17.11.2021 р., не підлягає виконанню, оскільки її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а оскаржувані постанови державних виконавців: про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2022 р. № 69425948 щодо стягнення штрафу у розмірі 17000 грн. з виконавчим збором 1700 грн.; про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2022 р. № 69432920 щодо стягнення судового збору у розмірі 454 грн. з виконавчим збором 45,4 грн.; про арешт коштів боржника з виконавчим збором; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій - є протиправними і підлягають скасуванню.

Позивачем вказано, що до правовідносин, які склалися з приводу адміністративних правопорушень, зокрема у сфері керування транспортними засобами, необхідно застосовувати саме норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки його положення при вирішенні даного спору є спеціальними нормами, бо саме ці норми регулюють суспільні відносини щодо притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі і щодо строку звернення до виконання постанов про накладення адміністративних стягнень.

За приписами ст.300 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженими на те органами у порядку, встановленому КУпАП та іншими законами України.

Під зверненням постанови до виконання у ст.303 КУпАП слід розуміти направлення постанови до органу, який відповідно до законодавства уповноважений її виконувати (наприклад, направлення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення до органу державної виконавчої служби).

Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Також, зазначено, що в разі пропуску цього тримісячного строку, постанова про накладення адміністративного стягнення не підлягає виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду міста від 23 серпня 2022 року було, зокрема, відкрито провадження у справі за адміністративним позовом про визнання протиправними дій державних виконавців, визнання протиправними та скасування постанов виконавців, водночас, відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДВС в частині позовних вимог про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення такою, що не підлягає виконанню.

Рішенням Приморського районного суду міста від 17 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2021 Приморським районним судом м.Одеси ухвалена постанова у справі №522/16285/21, якою визнано позивача винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Позивач, не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 року, подав апеляційну скаргу, в результаті розгляду якої постановою Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову судді Приморського районного суду м.Одеси від 12.10.2021 року - без змін.

До ДВС надійшла заява про примусове виконання вищевказаної постанови.

Постановою державного виконавця ДВС Лікіянчук В.В. від 18.07.2022 року №69425948 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 грн. та виконавчого збору у розмірі 1700 грн..

Постановою державного виконавця ДВС Вітріченко І.А. арештовано кошти боржника ОСОБА_1 з урахуванням виконавчого збору.

Постановою державного виконавця ДВС Вітріченко І.А. стягнуто розмір мінімальних витрат виконавчого провадження з ОСОБА_1 ..

Прийняття вказаних постанов і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звертаючись до суду з позовом, жодного доказу до позову та до заяви про усунення недоліків не надав.

Позивачем, при зверненні до суду з позовом, не доказано навіть факт відкриття виконавчого провадження з приводу виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 року.

Відповідачем, в свою чергу, двічі подавалося клопотання про відкладення, але без подання заяви по суті справи з відповідними доказами.

Зважаючи на розумний строк розгляду справи, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, відсутність будь-яких доказів для встановлення об`єктивної істини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими і такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України в частині, з огляду на таке.

Так, положеннями статті 77 КАС України дійсно встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд з цим, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При цьому, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З наведеного вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, зокрема позовні, водночас в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається перш за все на на відповідача.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ст.80 КАС України).

Матеріали справи містять заяви позивача про витребування у відповідача копій виконавчих проваджень (а.с.20 та 35), водночас суд ухвалою від 17 жовтня 2022 року залишив таке клопотання без задоволення, при цьому сам не вчинив відповідних дій щодо збирання доказів з власної ініціативи, що передбачено ч.4 ст.77 КАС України і що в подальшому унеможливило дослідження спірних правовідносин по суті.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про помилковість залишення позову без задоволення саме з вказаних підстав.

Поряд з цим, ухвалою апеляційного суду від 08 грудня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про витребування матеріалів виконавчих проваджень №69425948 та 69432920 було задоволено, суд витребував від ДВС завірені належним чином копії виконавчих проваджень №69425948 та 69432920 та зобов`язав відповідача надати витребувані судом докази у строк до 15.12.2023 року (включно).

Також, в матеріалах справи наявний супровідний лист Приморського районного суду м.Одеси від 04 січня 2022 року про направлення до ДВС (справа №522/16285/21) в частині стягнення штрафу 17000, 00 грн. на користь Держави з ОСОБА_1 ..

З метою повного та всебічного розгляду даної справи №522/9530/22 суд просив Приморський районний суд м.Одеси зазначити з відповідним документальним підтвердженням, коли саме (дата) копія постанови Приморського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2021 року (справа №522/16285/21) була направлена до державної виконавчої служби з метою виконання.

На виконання вказаної ухвали та запиту суд отримав як матеріали виконавчого провадження, так і відповідь на запит.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 3-5 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 303 КУпАП передбачено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколом серії БД №217577 від 07.08.2021 року водій ОСОБА_1 26.07.2021 року, о 03 год. 37 хв., в м.Одесі по Лідерсовському бульвару, 21, керував транспортним засобом «ВАЗ 21011», в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком №001055 від 02.08.2021 року, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Подія зафіксована відеозаписом з нагрудної камери поліцейського №1290.

12 жовтня 2021 року Приморським районним судом м.Одеси ухвалена постанова у справі №522/16285/21, якою визнано позивача винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджував про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просив скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт також просив поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови Приморського районного суду м.Одеси, однак апеляційний суд прийшов до висновку, що фактично строк подачі апеляційної скарги не був порушений.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07.11.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 року залишено без змін.

Вказана постанова набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягала.

З огляду на вказані обставини та враховуючи положення статті 303 КУпАП, за якими в разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги, колегія суддів вважає, що тримісячний строк давності пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання починає свій перебіг 07.11.2021 року, тобто після закінчення процедури оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 12.10.2021 року.

Так, матеріали справи (а.с.176) містять супровідний лист Приморського районного суду м.Одеси, згідно якого 04 січня 2022 року вказаним судом на адресу ДВС було надіслано для виконання в частині штрафу постанову Приморського районного суду м.Одеси від 12.10.2021 року по справі 522/16285/21.

Крім того, апеляційним судом було направлено Приморському районному суду м.Одеси запит, в якому суд просив зазначити з відповідним документальним підтвердженням, коли саме (дата) копія постанови Приморського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2021 року (справа №522/16285/21) була направлена до державної виконавчої служби з метою виконання.

У відповідь на вказаний запит суд отримав супровідний лист Приморського районного суду м.Одеси з переліком справ, відправлених 04 січня 2022 року для виконання до ДВС, серед якого зазначена і справа №522/16285/21 з прізвищем ОСОБА_1 ..

Враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що постанову Приморського районного суду м.Одеси від 12.10.2021 року по справі 522/16285/21 було звернуто до виконання в межах тримісячного строку, перебіг якого відбувався з 07.11.2021 року по 04.01.2022 року, а тому відкриття виконавчого провадження є обгрунтованим.

При цьому, та обставина, що провадження відкривалось в липні 2022 року, тобто значно пізніше після направлення постанови Приморського районного суду м.Одеси від 12.10.2021 року по справі 522/16285/21 до виконання, не впливає на спірні правовідносини, оскільки звернення виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження не є тотожніми поняттями.

Одночасно слід зазначити, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжувався.

Відповідно до абзацу 10 пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII, доповненого Законом №2129-ІХ, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, приймаючи до уваги все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що досліджувані позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню саме з вказаних підстав.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції частково неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста від 17 жовтня 2022 року змінити в мотивувальній частині у викладеній редакції.

В іншій частині рішення Приморського районного суду міста від 17 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук