Справа № 645/5968/21
Суддя: Єфіменко Н. В.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/5968/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

судді Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Волошиної Ольги Володимирівни, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

встановив:

07 вересня 2021 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі: позивач) до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Волошиної О.В. (далі: відповідач-1), Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі: відповідач-2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 29.08.2021 постаново серії ЕАО № 4701665 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративний штраф у сумі 1 700 грн. На його думку, постанова серії ЕАО № 4701665 від 29.08.2021 винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою за наступних підстав: відповідач не мав права фіксувати швидкість руху з радаром в руці; відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Вважає, що за відсутності доказів його вини справа підлягає закриттю.

15.11.2021 ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова позовна заява передана до Київського районного суду м. Харковаза підсудністю.

17.12.2021 справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова.

22.12.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова провадження у справі відкрито.

10.11.2023 року відповідачем-2 подані пояснення, відповідно до змісту яких він заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою. Також зазначив, що основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, час та місце вчинення якого підтверджено фіото-відео матеріалами з приладу TruCAM TC000464.

14.11.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова залучено до участі у справі у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції (далі: відповідач-3).

До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, причини неявки не сповістили. Клопотань про відкладення судового розгляду, суду не надійшло.

Враховуючи положення ч.1, ч.5 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного:

29.08.2021 р. відповідачем-1 винесено постанову серії ЕАО № 4701665, відповідно до змісту якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу в сумі 1 700 грн.

Як вбачається з постанови серії ЕАО № 4701665, 29.08.2021 о 14 год. 16 хв. позивач керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по пр. Льва Ландау біля будинку № 27 у м. Харкові рухався зі швидкістю 101 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 51 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM TC000464. Відеозапис з бодікамери ХА0227.

Позивач з даною постановою не погоджується і зазначає про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст.222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом №1395від 07.11.2015року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч.4 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1.1.ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно до п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

Згідно з п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, які зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, до учасників дорожнього руху відповідно до ст.14 Закону належать, зокрема, водії транспортних засобів.

Згідно п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п.12.9 Б ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пп. "и" п. 30.3 цих Правил.

Приписами ч.4 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 кілометрів на годину.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст. 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Як вбачається з постанови серії ЕАО № 4701665, 29.08.2021 о 14 год. 16 хв. позивач керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по пр. Льва Ландау біля будинку № 27 у м. Харкові рухався зі швидкістю 101 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 51 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM TC000464. Відеозапис з бодікамери ХА0227.

На підтвердження обставин викладених у постанові відповідачем-2 надано копію фотознімку з приладу TruCam та диск з відеозаписом.

Відповідач зазначає, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Дійсно, суд бере до уваги, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012.

Так, відповідно до експертного висновку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 07.09.2021 за № 04/05/02-2522, складеного на лазерний вимірювач TruCAM LTI20/20, в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015. Об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Термін дії експертного висновку до 07.09.2024.

Згідно з додатком до вказаного експертного висновку, в якому перелічені номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку, включений і виріб з серійним номером ТС000464.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 220-1/19783, виданого ДП "Укрметртестстандарт", лазерний вимірювач швидкості руху транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000464 відповідає вимогам технічної документації. Свідоцтво чинне до 07.10.2021 р.

Окрім цього, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже завезені на територію України та введені в експлуатацію. Усі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.

При цьому, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Як вбачається зі свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19783, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCАМ LTI 20/20 № ТС000464 відповідає вимогам, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2км/год. до 200 км/год.; ± 1 % в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Таким чином, зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Суд вважає, що наведені вище обставини підтверджують правомірність використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Крім того, на підтвердження обставин викладених у оскаржуваній постанові відповідач-2 посилається на фотозмінок з приладу TruCam, файл № _G7000_142131.jmf, з якого не можливо встановити державний номерний знак транспортного засобу, який здійснював перевищення швидкості руху.

Крім того, відповідачем-2 надано диск з медіа файлом № _G7000_142131.jmf, засвідчений КЕП, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався 29.08.2021 р. о 14 год. 21 хв. зі швидкістю 101 км/год., на автомобілі «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Досліджуючи надані відповідачем-2 докази в їх сукупності, а саме: диск з медіа файлом № _G7000_142131.jmf та фотозмінок, файл № _G7000_142131.jmf з відеофайлу приладу TruCAM LTI 20/20, серійний номер № ТС000624, суд дійшов висновку, що ними підтверджується вчинення позивачем, указаного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Відтак, суд дійшов висновку, про підтвердження належними доказами порушення позивачем ПДР.

Таким чином, твердження позивача про відсутність доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, суд до уваги не приймає.

Крім цього, суд вважає посилання позивача на те, що прилад TruCam не може застосовуватися працівниками поліції за його тримання у руці неспроможним, з тих підстав, що у відповідності до положень ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото-і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Разом з цим, оскаржуваною постановою накладене адміністративне стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпеченння безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото- та відеозйомку.

Суд звертає увагу, на тому що згідно інформації ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач ТruCam є ручним вимірювачем швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

При цьому наголошує що у ст. 40 Закон України «Про Національну поліцію» було внесено ряд змін, якими усунуто колізійність чинного законодавства. Так ч. 2 ст. 40 вказаного вище Закону сформульована наступним чином: «Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці».

Зі змісту даної норми чітко зрозуміло що вона стосується виключно приладів змонтованих/розміщених, тобто тих, які стаціонарно змонтовані і працюють в автоматичному режимі.

Однак, слід зазначити, що диспозиція ч.1 ст.40 вказаного Закону дозволяє використовувати фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (яким є прилад TruCam LTI 20/20).

Окрім того, як вбачається з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 № 22-38/49 лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCAM в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

Вищевказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2203 у справі № 303/7234/23, Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі № 753/14215/23, Другого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2023 у справі № 635/7394/21.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн., а тому підстави задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст.139 КАС України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, за неявки сторін до судового засідання, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 242-246, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Волошиної Ольги Володимирівни, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідачі: Інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Волошина Ольга Володимирівна (м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315А);

Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315А);

Департамент патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3).

Повний текст рішення складений 19.01.2024 року.

Суддя Н.В. Єфіменко