Справа № 560/2210/19
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2210/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

23 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника позивача: Шустера Я.В.,

представника відповідача: Калужської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними, скасування наказів та податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року - без змін.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ДФС України на адресу головних управлінь ДФС у областях (у т.ч. Головного управління ДФС у Хмельницькій області) листами від 16.11.2018 №35805/7/99-90-13-04-03-17 та від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17 надіслала для опрацювання на предмет повноти декларування доходів і сплати податків наявну інформацію щодо платників податків - фізичних осіб, які користувалися послугами ТОВ "Нова пошта" та ТОВ "Пост Фінанс", з метою виявлення та упередження фактів порушень законодавства при реалізації товарів через мережу Інтернет. Додатком до листа містилась таблиця (на двох аркушах) із зазначенням, зокрема, прізвища, ім`я, по батькові позивача, паспортних даних, інформації про суми грошових переказів, про здійснення відправлень вантажів та їх вартості.

25.02.2019 Головне управління ДПС видало наказ №443 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки", яким зобов`язано провести з 11.03.2019 перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.10.2018. Підставою проведення перевірки визначено надходження в установленому законодавством порядку інформації щодо порушення вимог підпункту 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а саме ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі, без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших благ та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації.

Посадові особи Головного управління ДПС провели документальну позапланову невиїзну перевірку, за результатами якої склали акт перевірки від 22.03.2019 №0168/22-01-13-07/ НОМЕР_1 , в якому встановили порушення:

- пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.1, 177.2, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015-2018 роки на 770625,69 грн, в тому числі, за 2015 рік - на 166,89 грн, за 2017 рік - на 203565,96 грн, за 2018 рік - на 567226,62 грн;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX, пунктів 177.2, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму військового збору на 64232,72 грн, у тому числі, за 2017 рік - на 16963,83 грн, за 2018 рік - на 47268,89 грн;

- пункту 4 частини першої статті 4, пункту 1 частини другої статті 6, пункту 2 частини першої статті 7, частин п`ятої, одинадцятої статті 8, абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", внаслідок чого занижено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 251847,66 грн, в тому числі, за 2015 рік - 5293,88 грн, за 2016 рік - 13969,78 грн, за 2017 рік - 10972 грн, за 10 місяців 2018 року - 122859 грн;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 193.1 статті 193, пункту 194.1 статті 194 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на 630252 грн, у т.ч., за жовтень 2018 року - на 630252 грн;

- пункту 49.1, підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, а саме податкові декларації про майновий стан і доходи за 2015-2016 роки подано із порушенням встановленого граничного терміну подання, за 2017-2018 роки декларації не подано;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, а саме фізичною особою не забезпечено збереження документів, пов`язаних із виникненням оподатковуваного доходу за період з 01.01.2015 по 31.10.2018 .

Висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства сформовані на підставі відомостей листів ДФС України від 16.11.2018 №35805/7/99-99-13-04-03-17 та від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17, відповідно до яких фізична особа ОСОБА_1 протягом 2015-2018 років здійснював реалізацію товарів через мережу Інтернет. Відправка товарів здійснювалась із використанням послуг ТОВ "Нова пошта", грошові перекази за реалізований товар отримувались фізичною особою через ТОВ "Пост фінанс". Податковий орган встановив, що у періоді, що перевірявся, позивач відправив поштових вантажів із залученням ТОВ "Нова пошта" загальною вагою 48855,77 кг на суму 4377483,00 грн, в тому числі: за 2015 рік - вагою 97,20 кг на суму 15273,00 грн, за 2016 рік - вагою 1269,70 кг на суму 92243,00 грн, за 2017 рік - вагою 8710,48 кг на суму 1118708,00 грн, за 2018 рік - вагою 38778,39 кг на суму 3151259,00 грн. Всього платником податків отримано грошових переказів за відправлений товар у розмірі 4351243,00 грн, в тому числі, за 2015 рік - 5563,00 грн, за 2016 рік - 63499,00 грн, за 2017 рік - 1130922,00 грн, за 2018 рік - 3151259,00 грн.

На підставі висновків вказаного акта перевірки Головне управління ДПС в Хмельницькій області прийняло податкові повідомлення-рішення від 12.04.2019, зокрема:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 963282,11 грн, в тому числі, за основним платежем - на 770625,69 грн, за штрафними санкціями - на 192656,42 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 80290,90 грн, в тому числі, за основним платежем - на 64232,72 грн, за штрафними санкціями - на 16058,18 грн;

- №, яким до позивача за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, застосовано штрафну санкцію у розмірі 680,00 грн;

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Платниками податку на доходи фізичних осіб за правилами, визначеними підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, серед іншого, є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Підпунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Пункт 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлює перелік видів доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Так, серед іншого до такого доходу віднесені інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України).

При цьому у статті 165 Податкового кодексу України наведено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, у статті 166 ПК України передбачені випадки, за яких платник податків може зменшити загальний оподатковуваний дохід на розмір податкової знижки.

Відповідно до пункту 164.3 статті 164 Податкового кодексу України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

За загальним правилом, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1 статті 167 Податкового кодексу України).

Пункти 167.2-167.5 статті 167 Податкового кодексу України встановлюють випадки, за яких до бази оподаткування застосовується ставка податку, відмінна від загальної.

Згідно з підпунктом "в" пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (підпункт 179.1 статті 179 Податкового кодексу України).

Абзацом першим пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

За змістом підпунктів 1.2 та 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Аналіз наведеного правового регулювання дає підстави для висновку, що за загальним правилом кожна особа, яка отримує дохід, зобов`язана сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та подавати у зв`язку з цим до податкового органу податкову звітність. При цьому Податковий кодекс України відносить до доходів фізичної особи будь-які доходи, отримані платником податків у відповідному періоді, окрім тих, що не підлягають оподаткуванню, чи підлягають зменшенню на суму податкової знижки або ж із застосуванням меншої ставки податку.

Верховний Суд вирішував питання щодо того, чи може інформація, надана податковому органу небанківською фінансовою установою про обсяги отриманих платником податків грошових переказів, бути підставою для висновку про порушення таким платником вимог податкового законодавства в частині декларування отриманого у періоді, що перевірявся, загального оподатковуваного доходу. За наслідками аналізу підпункту 14.1.171 пункту 14.1 статті 14, пункту 71.1 статті 71, підпункту 72.1.3 пункту 72.1 статті 72, пункту 73.1 статті 73, підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 ПК України, статті 1 Закону України "Про інформацію" у постанові від 25.08.2022 (справа №140/403/19) суд дійшов висновку, що на виконання покладених на них функцій податкові органи вправі звертатись, в тому числі, до небанківських фінансових установ із запитами щодо отримання інформації про рух коштів на рахунках платника податків. Надана такою установою інформація відноситься до податкової та є підставою для врахування при формуванні висновків про дотримання чи порушення платником податків норм податкового законодавства.

Верховний Суд в постанові від 24.04.2023 вказав, що суди попередніх інстанцій не усунули суперечності у цьому питанні і достовірно не з`ясували у належний процесуальний спосіб, чи витребовувалась інформація щодо здійснених ОСОБА_1 поштових відправлень та отриманих ним грошових переказів від ТОВ "Нова Пошта" та ТОВ "Пост Фінанс", якщо так - який зміст отриманих ДФС України від указаних підприємств відомостей та чи зазначені відомості стосовно отриманих ОСОБА_1 грошових переказів відповідають висновкам відповідача в акті перевірки про обсяг доходів, які мали бути оподатковані податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Відповідно до предмета доказування у справах цієї категорії суди першочергово повинні встановити, чи дійсно небанківська фінансова установа надала відповідну інформацію податковому органу щодо грошових переказів, отриманих платником податків. Ці обставини підлягають встановленню шляхом витребування як у ДФС України відповідних листів, так і від надавача такої інформації у разі виникнення необхідності.

Тобто, ключовим питанням у спірних правовідносинах є прийнятність інформації, наданої податковому органу оператором поштового зв`язку, про обсяги здійснених поштових відправлень та небанківською фінансовою установою про обсяги отриманих грошових переказів, як доказу, що доводить факт отримання позивачем у періоді, що перевірявся, оподатковуваного доходу.

Як вбачається зі змісту акта перевірки посадові особи контролюючого органу під час перевірки діяльності ОСОБА_1 використали податкові декларації про майновий стан і доходи за 2015-2016 роки, листи ДФС України від 16.11.2018 №35805/7/99-99-13-04-03-17 та від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17, відомості з ЦБД Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів.

Так, беручи до уваги наведену в листах ДФС України інформацію податковий орган дійшов висновку, що позивач у період з 01.01.015 по 31.10.2018 здійснював реалізацію товарів через мережу Інтернет, відправку товарів проводив, користуючись послугами ТОВ "Нова пошта". Усього за вказаний період відправлено поштових вантажів загальною вагою 48855,77 кг на суму 4377483,00 грн, усього отримано платником грошових переказів за відправлений товар - 4351243,00 грн.

Отже, доходи платника податків ОСОБА_1 визначені на підставі листів ДФС України, відомості з яких контролюючий орган визнав достатніми для висновку про те, що позивач здійснював поштові відправлення у наведених вище обсягах й отримував кошти у вигляді доходу за реалізацію ТМЦ.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з підпунктом 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

Дійсно, ДФС України на адресу головних управлінь ДФС у областях (у т.ч. Головного управління ДФС у Хмельницькій області) листами від 16.11.2018 №35805/7/99-90-13-04-03-17 та від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17 надіслала для опрацювання на предмет повноти декларування доходів і сплати податків наявну інформацію щодо платників податків - фізичних осіб, які користувалися послугами ТОВ "Нова пошта" та ТОВ "Пост Фінанс", з метою виявлення та упередження фактів порушень законодавства при реалізації товарів через мережу Інтернет.

Водночас, ДФС України вказаними вище листами зобов`язала Головне управління ДФС в Хмельницькій області забезпечити ґрунтовне дослідження діяльності позивача, можливих джерел походження товарів, місця їх зберігання, та вирішити питання про передбачу матеріалів перевірок та схем ухилення від оподаткування до оперативних управлінь.

Окрім інформації з листів ДФС України, акт перевірки не містить посилань на документи про фінансово-господарську діяльність ОСОБА_1 , отримані ним доходи і видатки, чи іншу інформацію, що може слугувати підставою до обчислення податків, зборів, платежів, та з якої б достовірно вбачалося порушення позивачем вимог податкового законодавства (накладні, чеки, виписки, договори про надання послуг тощо).

В свою чергу, повноваження щодо витребування, дослідження й аналізу первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, обов`язкових платежів, порушення інших вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з метою визначення сум грошових зобов`язань та штрафних санкцій, є дискреційними повноваженнями і виключною компетенцією останніх.

Отже, саме відповідач в межах реалізації покладених на нього функцій уповноважений отримувати від платників податків у порядку, визначеному законодавством, документи про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, за результатами аналізу яких реалізує компетенцію в частині визначення сум грошових зобов`язань у порядку, визначеному пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Суд встановив, що дійсно небанківська фінансова установа надала відповідну інформацію ДФС України щодо грошових переказів, отриманих платником податків.

На виконання вимог суду ДФС України надало лист ТОВ "Пост Фінанс" до в.о. заступника Голови ДФС України від 16.11.2018 №16-11/2018-5 з додатками, лист ТОВ "Нова Пошта" до ДФС України від 20.11.2018 №816 з додатками.

З вказаних документів вбачається, що до ДФС України від небанківської фінансової установи ТОВ "Пост Фінанс" і від поштового оператора ТОВ "Нова Пошта" надійшла інформація про отримані платниками податків - фізичними особами суми грошових переказів та поштових відправлень за період з 2015 по 2018 рік включно, в тому числі, і щодо розміру отриманих ОСОБА_1 грошових переказів за період 2015-2018 років.

Однак, у ревізора були відсутні вказані документи, останній під час перевірки ревізор не досліджував їх зміст та вони не були покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Наявність у ДФС України інформації небанківської фінансової установи ТОВ "Пост Фінанс" і поштового оператора ТОВ "Нова Пошта" не може слугувати підставою для висновків Головного управління про порушення позивачем податкового законодавства.

Також надані ТОВ "Нова пошта" на вимогу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області службові чеки та реєстр грошових переказів, отриманих ОСОБА_1 , та на які посилається відповідач, не досліджувались податковим органом під час перевірки та не були покладені в основу оскаржуваних рішень.

Оскільки вказані вище документи не досліджувались посадовими особами контролюючого органу під час перевірки, тому суд також не надає їм оцінку під час дослідження правомірності спірних податкових повідомлень-рішень.

Натомість суд аналізує рішення контролюючого органу на предмет його відповідності частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

В аспекті наведеного важливо також зазначити, що загальні засади встановлення податків і зборів закріплено в статті 7 Податкового кодексу України. Відповідно до приписів означеної норми під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи: платники податку; об`єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Цілісний правовий режим конкретного податку або збору припускає об`єктивне сполучення елементів, що становлять правовий механізм податку. Основні елементи правового механізму податку визначають фундаментальні, сутнісні характеристики податку, які формують основне уявлення про зміст податкового механізму. Відсутність будь-якого із основних елементів цього правового механізму робить оподаткування невизначеним.

Разом із тим, обсяг досліджених посадовими особами відповідача документів під час проведення перевірки не дає підстав достовірно стверджувати, що у спірному періоді позивач дійсно отримав дохід в тих розмірах, що описані в акті перевірки.

Незрозумілою видається як методика визначення контролюючим органом отриманих позивачем доходів непрямими методами, так і обрахунок сум, що підлягають сплаті до бюджету.

Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого законом покладено тягар доказування у цій категорії справ, не здійснив належних у розумінні процесуального закону заходів щодо доведення обставин, покладених в основу акта перевірки та прийнятих за наслідками його складення податкових повідомлень-рішень.

Крім цього, Верховний Суд зазначив, що у випадку підтвердження небанківською фінансовою установою (ТОВ "Пост Фінанс") факту отримання ОСОБА_1 грошових переказів у розмірі, вказаному в акті перевірки, у судів виникає обов`язок з надання оцінки аргументу позивача про те, що він не здійснював відправлень у тих обсягах та не отримував грошові перекази у тих розмірах, що указані як в акті перевірки, так і в реєстрах, вилучених у межах кримінального провадження. Також у розрізі таких доводів позивача необхідним є, з урахуванням наданих позивачем пояснень з цього приводу, встановлення того, чи дійсно ОСОБА_1 реалізовувались побутові відходи та металобрухт, а якщо так, чи виникли вони у процесі побутової діяльності його родини, або ж придбавались саме з метою їх подальшої реалізації у третіх осіб.

Так дійсно, представник позивача наполягав на тому, що наведені в акті перевірки відомості про отримання останнім доходу не підтверджуються жодними документами, а також зазначав, що протягом 2015 - 2018 років жодних відправлень запасних частин чи інших ТМЦ через ТОВ "Нова пошта" він не здійснював, торгівлю через мережу Інтернет заперечував.

За правилами статей 72, 73 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частини перша, друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на наведені вище приписи процесуального закону відповідач, як учасник процесу, до якого позивач висуває певні вимоги, безперечно має право надавати наявні у його розпорядженні докази на їх спростування, і, відповідно, такі докази повинні отримати правову оцінку під час судового розгляду справи.

В свою чергу, з досліджених під час перевірки листів ДФС України від 16.11.2018 №35805/7/99-90-13-04-03-17 та від 22.11.2018 №36393/7/99-99-13-04-03-17 неможливо ні спростувати ні підтвердити такі доводи позивача.

Вказані листи ДФС України не є первинними документами в розумінні норм Податкового кодексу України, а є засобом листування між ДФС України та Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області.

Як зазначено вище реєстрів поштових відправлень, реєстрів грошових переказів, копій службових чеків податковий орган під час перевірки не досліджував. В свою чергу будь-яких доказів, крім листів ДФС України, на спростування аргументів позивача відповідач під час розгляду справи суду не надав.

У пункті 110 рішення у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Європейський суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 січня 2024 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.