Справа № 500/7842/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/7842/23

23 січня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просять:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлені у листах-відповідях №10200-10439/Д-02/8-1900/23 від 14.11.2023, №10201-10437/Д-02/8-1900/23 від 14.11.2023, №10202-10438/Д-02/8-1900/23 від 14.11.2023 в яких зазначено фактично про відмову виплатити ОСОБА_1 , матері померлого годувальника, ОСОБА_2 як доньці померлого годувальника, ОСОБА_4 як сину померлого годувальника (інтереси якого представляє його мати ОСОБА_3 ), недоотриманої за життя пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_5 , у сумі 210840,53 грн, - порівно,

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області недоотриману за життя пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_5 у сумі 210840,53 грн - порівно, а саме на користь:

- ОСОБА_1 як матері померлого годувальника, із розрахунку (210840,53 грн / 3 = 70270,17) у сумі 70270,17 грн;

- ОСОБА_2 як доньки померлого годувальника із розрахунку (210840,53 грн / 3 = 70270,17) у сумі 70270,17 грн;

- ОСОБА_4 як сина померлого годувальника (інтереси якого представляє його мати ОСОБА_3 ) із розрахунку (210840,53 грн / 3 = 70270,17) у сумі 70270,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/7070/21 від 08.12.2021 ОСОБА_5 було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого нарахована доплата до пенсії за період 01.12.2019 по 28.08.2022 в сумі 180840,53 грн. На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/4671/22 від 25.01.2023 ОСОБА_5 нараховано доплату до пенсії за період з 01.03.2022 по 31.05.2023 в сумі 30000,00 грн.

Вказані кошти пенсії померлого годувальника ОСОБА_5 у розмірі 210840,53 грн, що підлягали виплаті залишилась недоодержаними у зв`язку із смертю, не були включені до складу спадщини згідно статті 61 Закону №2262 та не виплачені порівно: ОСОБА_3 яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 ; ОСОБА_2 як доньці померлого годувальника; ОСОБА_1 як матері померлого годувальника.

Позивачі звернулися до Головного управління Пенсійного фонду у Тернопільській області з заявою про виплату нарахованої, але не виплаченої за життя померлому ОСОБА_5 пенсії, однак відповідач безпідставно відмовив їм здійснені відповідної виплати, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

22.12.2023 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Разом з тим, сума заборгованості за рішенням суду обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та її виплата буде проведена після виділення коштів на ці витрати.

Вважає, що заявлений ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у даній справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду у справах 500/7070/21, 500/4671/22 які вже набрали законної сили, і у випадку встановлення належності їх виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії. Таким чином, позивачі у цій справі помилково обрали спосіб захисту шляхом подання позову про визнання дій, вчинених на виконання іншого рішення суду, у якому, спірні правовідносини між сторонами вже були вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відтак, будь-яких порушень прав позивачів на пенсійне забезпечення, зокрема щодо порядку проведення перерахунку пенсії та її виплати, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у своїх діях не вбачає.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №500/7070/21, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_5 виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області" № 2021/1405 від 29.07.2021 з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення від 08.12.2021 у справі №500/7070/21 нараховано доплату пенсії ОСОБА_5 в сумі 180840,53 грн за період з 01.12.2019 по 28.02.2022.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 у справі №500/4671/22, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_5 починаючи з 01 березня 2022 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", після перерахунку пенсії на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/7070/21 від 08.12.2021.

На виконання рішення від 27.01.2023 у справі №500/4671/22 нараховано доплату пенсії ОСОБА_5 в сумі в сумі 30000 грн за період з 01.03.2022 по 31.05.2023.

Згідно свідоцтва про смерть від 14.06.2023 серії НОМЕР_1 виданого Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12.06.2023 ОСОБА_6 помер.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_7 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як пенсіонер МВС України та отримує пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_6 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.07.2023.

ОСОБА_9 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як пенсіонер МВС України та отримує пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_6 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.07.2023.

ОСОБА_10 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як пенсіонер МВС України та отримує пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_6 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.07.2023.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, за життя виплата ОСОБА_5 нарахованої суми доплати пенсії в розмірі 210840,53 грн Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не здійснена.

Позивачі звернулися до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявами про виплату нарахованої, але не виплаченої за життя померлому ОСОБА_5 пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листами №10200-10439/Д-02/8-1900/23 від 14.11.2023, №10201-10437/Д-02/8-1900/23 від 14.11.2023, №10202-10438/Д-02/8-1900/23 від 14.11.2023 повідомило про відмову у виплаті вказаних коштів, зазначивши при цьому, що у разі смерті заявника вищевказане рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником.

Вважаючи дії відповідача протиправними позивачі звернувся з даним позовом до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в редакції чинній на час відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення вказаних статей не зазнали змін і в редакції ЦК України, чинній на час звернення позивача із позовом до суду.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Стаття 61 Закону №2262-ХІІ, визначає, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно з частиною першою статті 1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, як в редакції чинній на час відкриття спадщини, так і в редакції чинній на час звернення із позовом до суду, (далі - Закон №1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Отже, право на отримання пенсійних виплат спадкоємці (правонаступники) мають у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак померлим не отримана.

Відповідно до пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі - Порядок №3-1) заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Суд встановив, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №500/7070/21, та рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 у справі №500/4671/22 набрали законної сили за життя померлого ОСОБА_5 .

На виконання вказаних судових рішень відповідач здійснив нарахування невиплаченої пенсії у сумі 210840,53 грн (180840,53 грн та 30000,00 грн). Спору між сторонами щодо розміру нарахованої пенсії немає.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що згідно з частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ, позивачі, ОСОБА_1 як матір померлого годувальника ОСОБА_5 , ОСОБА_2 як донька померлого годувальника ОСОБА_5 ; ОСОБА_4 як син померлого годувальника ОСОБА_5 (пенсію на якого отримує його матір ОСОБА_3 ), мають право на виплату неодержаних ОСОБА_5 у зв`язку з його смертю нарахованої суми пенсії 210840,53 грн.

Під час вирішення спору суд враховує правові висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, які викладені в постановах від 09.06.2022 у справі №200/12094/18-а, від 06.04.2022 у справі №200/10136/20-а.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульована висновок про те, що " у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя".

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону №1058-IV та частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина друга статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Отож, визначальним, є строк звернення позивачів із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України про виплату нарахованої але не виплаченої за життя померлому чоловікові (батькові) пенсії. Такий строк, повинен законодавцем, визначається як "не пізніше шести місяців" після смерті пенсіонера.

Повертаючись до обставин справи, судом установлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

31.10.2023 позивачі звернулись до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про виплату нарахованої, але невиплаченої за життя померлого пенсії.

Відтак, між датою смерті ОСОБА_5 (пенсіонера) та датою звернення позивачів до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для отримання нарахованих, але не виплачених померлому минуло менше, як шість місяців.

Суд зазначає, що право позивачів на отримання вказаних сум пенсії є "законними сподіваннями", оскільки така виплата передбачена національним законодавством. Таке майнове право підпадає під поняття "майно" у значенні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд вважає, що відмова відповідача є втручанням в право на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Щодо способу захисту порушеного права, то суд вважає за необхідним вказати, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" Суд зазначив, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З урахуванням наведеного, суд висновує, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивачів буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови у виплаті позивачам нарахованої пенсії померлого ОСОБА_5 та зобов`язання відповідача виплатити позивачам нараховану пенсію померлого в сумі 210840,53 грн.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати зі сплати судового збору на користь позивачів по 1073,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо не виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на неповнолітнього ОСОБА_4 нарахованої та невиплаченої пенсії померлого ОСОБА_5 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області виплатити пропорційно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на неповнолітнього ОСОБА_4 нараховану та невиплачену пенсію померлого ОСОБА_5 у розмірі 210840,53 грн (двісті десять тисяч вісімсот сорок грн 53 коп.)

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено і підписано 23 січня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

- ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

- ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_4 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, Тернопільський район, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.