Справа № 240/31857/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/31857/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

24 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиплати йому з 01.06.2022 пенсії за особливі заслуги перед Україною;

- зобов`язати відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити йому виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, починаючи з моменту припинення, тобто з 01.06.2022.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивача нагороджено державною нагородою СРСР, а не відзнакою безпосередньо російської федерації. При цьому пенсія за особливі заслуги перед Україною позивачу призначена комісією з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Житомирській обласній державній адміністрації з 19.04.2010 на підставі поданих позивачем документів, помилкових чи неправдивих даних у таких документах Пенсійним фондом не виявлено, відомість про судимість позивача за вчинення будь-якого умисного кримінального правопорушення матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що позивач має право користуватися пільгами, передбаченими Законом України «Про державні нагороди України».

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною особам, нагородженим відзнаками російської федерації не передбачено законодавством України.

До заяви про перерахунок пенсії за особливі заслуги перед Україною позивачем подано копію посвідчення до державної нагороди, виданого російською федерацією.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 07.08.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 виданим Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, учасником бойових дій (такий статус позивача засвідчений посвідченням серії НОМЕР_2 від 23.07.1996) та 28.11.1991 нагороджений державною нагородою СРСР - ордером "Червона зірка".

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Житомирській області та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Указом Президента СРСР № 2009 від 28.11.1991 позивач нагороджений орденом "Червоної зірки" за індивідуальним номером 3844650.

Як зазначено у позовній заяві та не заперечується представником відповідача, на підставі протоколу засідання Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Житомирській обласній державній адміністрації № 33 від 31.05.2010 позивачу з 19.04.2010 призначено пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідачем припинено з 01.03.2020.

Тобто позивач з 19.04.2010 по лютий 2020 року отримував пенсію за особливі заслуги перед Україною.

Не погоджуючи із припиненням вищевказаної виплати, позивач 25.10.2022 звернувся до відповідача із заявою про поновлення такої виплати зареєстрованою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за № 33868/Л-0600-22 від 25.10.2022.

У відповідь на подану заяву, позивач отримав лист відповідача № 35251-33868/Л-02/8-0600/22 від 14.11.2022, яким роз`яснено, що пенсії за особливі заслуги перед Україною особам, нагородженими відзнаками російської федерації, не передбачені Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" від 01.06.2000 № 1767-IIІ, а тому підстави для поновлення її виплати відсутні.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно припинено виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною, а тому звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтю 1 Закону України «Про державні нагороди України» від 16.03.2000 №1549-ІІІ (далі - Закон №1549-ІІІ) встановлено, що державні нагороди України (далі - державні нагороди) є вищою формою відзначення громадян за видатні заслуги у розвитку економіки, науки, культури, соціальної сфери, захисті Вітчизни, охороні конституційних прав і свобод людини, державному будівництві та громадській діяльності, за інші заслуги перед Україною.

Відповідно до вимог статті 3 Закону №1549-ІІІ державними нагородами є: звання Герой України; орден; медаль; відзнака «Іменна вогнепальна зброя»; почесне звання України; Державна премія України; президентська відзнака.

Частинами 1-2 статті 5 Закону №1549-ІІІ передбачено, що державними нагородами можуть бути нагороджені громадяни України, іноземці та особи без громадянства. Нагородження державними нагородами провадиться указом Президента України. Нагородженому вручається державна нагорода та документ, що посвідчує нагородження нею.

Ордени, які встановлюються в Україні передбачені ст. 7 Закону №1549-ІІІ.

Відповідно до вимог статті 15 Закону № 1549-ІІІ особи, нагороджені державними нагородами, користуються пільгами, передбаченими законами України.

Пунктом 3 Прикінцевих положень № 1549-ІІІ установлено, що дія цього Закону поширюється на правовідносини, пов`язані з нагородженням: громадян України, удостоєних державних нагород СРСР або республік, що входили до його складу; громадян України, іноземців та осіб без громадянства, нагороджених державними нагородами Української РСР (Почесною Грамотою, Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, удостоєних почесних звань Української РСР), а також нагороджених Державними преміями Української РСР; осіб, нагороджених відзнаками Президента України до набрання чинності цим Законом.

Таким чином дія Закону № 1549-ІІІ також поширюється на правовідносини пов`язані з нагородженнями, які відбулися до набрання таким законної сили, внаслідок чого, особи, які отримали такі нагороди мають право користуватися пільгами, передбаченими законами України.

У свою чергу, частинами 1-2 статті 11 Закону № 1549-ІІІ передбачені підстави, за наявності яких рішенням територіального органу Пенсійного фонду України нагороджені особи можуть бути позбавлена пенсії за особливі заслуги перед Україною. Такими підставами є, надходження до органів Пенсійного фонду України документально підтверджених відомостей про наявність у пенсіонера судимості за вчинення умисного кримінального правопорушення та виявлення помилкових чи неправдивих даних у документах, на підставі яких було встановлено пенсію за особливі заслуги.

Отже вказані у статті 11 Закону № 1549-ІІІ підстави є виключними та розширенню не підлягають.

Згідно матеріалів справи позивача нагороджено орденом "Червоної зірки" на підставі Указу Президента СРСР № 2009 від 28.11.1991. Такий орден відноситься до державних нагород СРСР, про що свідчить посвідчення № 007416, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до протоколу засідання комісії зі встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Житомирській обласній державній адміністрації № 33 від 31.05.2010 позивачу з 19.04.2010 призначено пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Виплата такої пенсії, позивачу припинена з 01.03.2020. оскільки відповідач вважає, що встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною особам, нагородженим відзнаками російської федерації не передбачено Закону № 1549-ІІІ.

Колегія суддів враховує, що позивача нагороджено ордером "Червоної зірки" на підставі Указу Президента СССР № 2909 від 28.11.1991, тобто такий ордер являється державною нагородою СРСР.

Тобто наказ про нагородження позивача прийнято до створення російської федерації.

Згідно копії посвідчення про нагородження №007416 його сформовано 13.08.2009.

Отже позивача нагороджено на підставі Указу Президента СССР № 2909 від 28.11.1991, який виданий до створення російської федерації, проте посвідчення про таку нагороду видане у 2009 році російською федерацією.

Фактично вказана нагорода містить лише бланк посвідчення російської федерації.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивача нагороджено ордером, який являється державною нагородою СРСР, а не відзнакою безпосередньо російської федерації.

Крім того пенсія за особливі заслуги перед Україною позивачу призначена комісією з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Житомирській обласній державній адміністрації з 19.04.2010 на підставі поданих позивачем документів, помилкових чи неправдивих даних у таких документах Пенсійним фондом не виявлено, відомість про судимість позивача за вчинення будь-якого умисного кримінального правопорушення матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що позивач має право користуватися пільгами, передбаченими Законом № 1549-ІІІ

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача та зобов`язання відповідача відновити ОСОБА_2 виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.06.2022.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.