Справа № 160/29725/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 рокуСправа №160/29725/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2023р. (згідно відомостей Нова Пошта) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачеві обчислити пенсію з врахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р.;

- зобов`язати відповідача обчислити позивачеві пенсію з врахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2023р. у справі №160/4782/23 йому була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте, при призначенні такої пенсії пенсійним органом не були враховані довідки про заробітну плату №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., які надавались позивачем при зверненні за призначенням пенсії. На звернення позивача від 22.09.2023р., листом №52257-41659/Б-01/8-0400/23 від 23.10.2023р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що для розрахунку розміру пенсії за довідками від 11.06.2016 №46, від 12.05.2016 №75 відсутні підстави, оскільки вони не підтверджені первинними документами; Головним управлінням було повторно направлено лист до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» від 09.02.2023р. за №0400-011006-8/18410 з питання надання письмової згоди підприємством на проведення перевірки довідок про заробітну плату під час дії воєнного стану, проте, підприємство листом від 25.09.2023р. №101-409 відмовило в проведенні перевірки. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки неможливість або ускладнення здійснення перевірки довідки на відповідність первинним документам не може бути підставою для позбавлення права позивача на врахування заробітної плати за вказаною довідкою при обчисленні пенсії. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду (а.с.1-5).

Ухвалою суду від 20.11.2023р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву згідно до вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.17).

Відповідач на виконання вимог ухвали суду від 20.11.2023р. відзиву на позов у встановлений ухвалою строк суду не надав, ухвалу від 20.11.2023р. про відкриття провадження у справі та позов з додатками відповідач отримав 21.11.2023р., 13.11.2023р. відповідно в свій електронний кабінет, окрім того, копію позову з додатками відповідач отримав додатково 15.12.2023р. згідно до вимог ст.ст. 18, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому останній вважається повідомленим належним чином з урахуванням наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа та розпискою представника відповідача, наявними в матеріалах справи (а.с.19,21,22).

У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, рішення у даній справі приймається судом 19.01.2024р., тобто у межах строку визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи у порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у справі.

ОСОБА_1 звернувся 28.01.2023 року до пенсійного органу з заявою та доданими до неї документами на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що встановлено в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2023р. у справі №160/4782/23, яке набрало законної сили 06.07.2023р. (а.с.23-25).

У призначенні пенсії позивачеві було відмовлено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2023р. у справі №160/4782/23, яке набрало законної сили 06.07.2023р., адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зокрема: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.01.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 з урахуванням уточнюючих довідок наявних в пенсійній справі, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та п. б ч. 1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції згідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року), з урахуванням висновків суду в даній справі (а.с.23-25).

На виконання наведеного судового рішення, з 28.01.2023р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується копією листа відповідача від 23.10.2023р., наявною у справі (а.с.13).

При цьому, при призначенні пенсії позивачеві пенсійним органом не були враховані довідки про заробітну плату позивача №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., які видані ПАТ "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат", що не заперечується учасниками справи.

На звернення позивача від 22.09.2023р., листом №52257-41659/Б-01/8-0400/23 від 23.10.2023р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що для розрахунку розміру пенсії за довідками від 11.06.2016 №46, від 12.05.2016 №75 відсутні підстави, оскільки вони не підтверджені первинними документами; Головним управлінням було повторно направлено лист до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» від 09.02.2023р. за №0400-011006-8/18410 з питання надання письмової згоди підприємством на проведення перевірки довідок про заробітну плату під час дії воєнного стану, проте, підприємство листом від 25.09.2023р. №101-409 відмовило в проведенні перевірки.

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з діями відповідача щодо відмови позивачеві обчислити пенсію з врахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., у зв`язку з чим позивач просить захистити його порушені права шляхом визнання таких дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача обчислити позивачеві пенсію з врахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Аналіз вказаних норм, свідчить про те, що за бажанням пенсіонера для обчислення пенсії може бути врахована заробітна плата за період страхового стажу до 1 липня 2000 року за умови надання довідки про нараховану заробітну плату (дохід) та за умови підтвердження такої довідки первинними документами.

Так, у період з січня 1985 року по грудень 1994 року позивач працював в ПАТ "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копіями довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р. (а.с.11,12) та не заперечується учасниками справи.

До заяви про призначення пенсії від 28.01.2023р. позивач надав пенсійному органу, зокрема, довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000р. №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., що підтверджується копіями відповідних довідок (а.с.11,12) та не заперечується учасниками справи.

При цьому, період роботи позивача з січня 1985 року по грудень 1994 року було зараховано до стажу позивача, що не заперечується відповідачем та доказів зворотного матеріали справи не містять.

Проте, відповідач, фактично, зарахувавши до стажу позивача період роботи з січня 1985 року по грудень 1994 року, відмовив у врахуванні при обчисленні розміру пенсії позивача довідок про заробітну плату ПАТ "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат" №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., посилаючись на те, що такі довідки не підтверджені первинними документами; Головним управлінням було повторно направлено лист до Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» від 09.02.2023р. за №0400-011006-8/18410 з питання надання письмової згоди підприємством на проведення перевірки довідок про заробітну плату під час дії воєнного стану, проте, підприємство листом від 25.09.2023р. №101-409 відмовило в проведенні перевірки, що підтверджується копією листа пенсійного органу від 23.10.2023р. (а.с.13).

Так, статтею 44 Закону №1058 визначено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності

Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1) встановлено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

За приписами п.3.3 Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію надає допомогу особам, що звертаються за призначенням пенсії, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

У відповідності до п.4.2 Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Так, зі змісту копій довідок про заробітну плату ПАТ "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат" №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р. вбачається, що вони містять всі необхідні визначені Порядком №22-1 реквізити, зокрема: відомості про нарахування на всі виплати страхових внесків до Пенсійного фонду України; назву первинних документів, на підставі яких їх видано (розрахункові листи за 1985-1989р.р., за 1990-1994р.р.), їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (вул. Партизанська буд.4, м. Орджонікідзе Дніпропетровської області); зазначення про те, що підприємство не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за періоди, зазначені у довідках; підписи керівника та головного бухгалтера, скріплені печаткою (а.с.11,12).

Доказів повідомлення позивача про необхідність дооформлення довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р. під час приймання документів у позивача 28.01.2023р. пенсійним органом не надано.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу довідок про заробітну плату за період до 01.07.2000р., а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу, відповідачем безпідставно та необґрунтовано відмовлено в обчисленні пенсії з врахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р.

При цьому, судом враховується, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією та у довідках №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р. вказано, що їх видано на підставі первинних документів: особових рахунків за 1985-1989 роки та за 1990-1994 роки (а.с.11,12).

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах Верховний Суд України сформулював раніше, зокрема, у постанові від 17 березня 2015 року (справа № 21-11а15) та Верховний Суд у постановах від 13 лютого 2018 року (справа № 358/1179/17), від 24 квітня 2018 року (справа №686/6278/17).

Окрім того, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Наведена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у його постанові від 19.06.2020р. у справі №376/848/17-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду ані відзиву на позов, ані жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій відповідача щодо відмови позивачеві обчислити пенсію з врахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., враховуючи норми вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність дій відповідача щодо відмови позивачеві обчислити пенсію з врахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., суд приходить до висновку, що відповідач, відмовивши позивачеві в обчисленні його пенсії з урахуванням наведених довідок, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що наведеними діями щодо відмови позивачеві обчислити пенсію з врахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., відповідач порушив право позивача на отримання пенсії, розмір якої обчислено з урахуванням наведених довідок, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними наведених дій відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

Також підлягають і задоволенню похідні позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачеві з урахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., починаючи з 28.01.2023р. та з урахуванням фактично виплачених сум, враховуючи те, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо відмови в обчисленні пенсії позивача з урахуванням таких довідок, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст.9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005р. (остаточне) у справі «Кечко проти України» зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Також і у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачеві з урахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., починаючи з 28.01.2023р. і з урахуванням фактично виплачених сум, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №6 від 06.11.2023р. у розмірі 1073,60 грн. (а.с.6,16).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 обчислити пенсію з врахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату пенсії позивачеві з урахуванням заробітної плати відповідно до довідок №46 від 11.05.2016р. та №75 від 12.05.2016р., починаючи з 28.01.2023р. і з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва