Справа № 280/2996/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2024 року м. Дніпросправа № 280/2996/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.07.2023 в адміністративній справі №280/2996/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача;

- зобов`язати відповідача провести розрахунок пенсії позивача за віком з урахуванням довідки про заробітну плату № 02-01-16/Л-1141 від 30.12.2021 року за період з травня 1995 року по серпень 1996 року (16 місяців), яка видана Архівним відділом муніципальної казенної установи «Управління технічного забезпечення та експлуатації майна Анадирського муніципального району» та архівної довідки №04-25/Г-83 від 20.02.2023 року, виданої Архівним управлінням Запорізької міської ради, з 18.06.2022 року та виплачувати в подальшому з виплатою різниці.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: визнав дії відповідача противоправними щодо відмови провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.03.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки від 30.12.2021 року № 02-01-16/Л-1141 за період роботи на Крайній Півночі та місцевостях прирівняних до них з травня 1995 року по серпень 1996 року, виданої Архівним відділом муніципальна казенна установа «Управління технічного забезпечення та експлуатації майна Анадирського муніципального району».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції відкрито провадження за позовом позивача з недотриманим строком для звернення до адміністративного суду, оскільки позивач повинен був звернутись до суду коли уперше отримав пенсійні виплати, які на його думку були нараховані у неповному обсязі, однак, апелянт без зазначення точної дати вказує, що з цього часу вже минув значний проміжок часу.

Також, апелянт вказує, що на підставі особистої заяви позивача від 02.03.2023 року та оновленої довідки про заробітну плату за період роботи з 01.01.1991 року по 30.04.1995 року від 20.02.2023 року № 04-25/Г-83 пенсію перераховано з 01.03.2023 року згідно з вимогами статті 45 Закону № 1058. Таким чином, позовні вимоги про перерахунок пенсії з 18.06.2022 року згідно архівної довідки № 04-25/Г-83 від 20.02.2023 року не грунтуються на вимогах норм чинного законодавства України, і, як наслідок, не підлягають задоволенню. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не зважив на той факт, що архівна довідка від 30.12.2021 року № 02-01-16/Л-1141 про заробітну плату позивача за період роботи на Крайній Півночі та місцевостях прирівняних до них з травня 1995 року по серпень 1996 року, не може бути врахована бо з 1 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058, тому документи видані іншою державою необхідні для призначення пенсії, враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, що передбачено статтею. 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року. Враховуючи вищезазначене, право на перерахунок пенсії згідно довідки про заробітну плату від 30.12.2021 року № 02-01-16/Л-1141 відсутнє, оскільки зазначена довідка відповідно до Конвенції не засвідчена апостилем.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини першої статті 308 КАС України, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 18.06.2022 року як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21.06.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення, пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 та надав, зокрема, довідки про заробітну плату № 04-25/Г-1786 від 23.09.2021 року (повторна довідка за відповідний період № 04-25/Г-688 від 28.04.2022 року), видані Архівним управлінням Запорізької міської ради за період роботи з січня 1991 року по квітень 1995 року на ЗАТ «Жовтневе підприємство теплових мереж» 52 місяці та довідки №№ 02-01-16/Л-1140, №02-01-16/Л-1141 від 30.12.2021 року, видані Архівним відділом муніципальної казенної установи «Управління технічного забезпечення та експлуатації майна Анадирського муніципального району» за період роботи з травня 1995 року по серпень 1996 року 16 місяців.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058 відповідачем було проведено перевірку достовірності довідки про заробітну плату № 04-25/Г-688 від 28.04.2022 року, за результатом якої складено Акт № 0800-1001-1/4241 від 26.08.2022 року та встановлено, що в суми заробітної плати для обчислення пенсії включено виплати, за якими не нараховувались та не сплачувались внески до Пенсійного фонду.

Листом від 13.10.2022 року за № 0800-0305-8/42353 повідомлено позивача, що довідка про заробітну плату містить розбіжності, оновлена довідка не надана, провести перерахунок середньомісячного заробітку з урахуванням зазначеної довідки згідно статті 40 Закону №1058 у органів Пенсійного фонду України не має законних підстав та запропоновано надати оновлену довідку.

Листом від 02.11.2022 року №11904-10875/Г-02/8-0800/22 повідомлено про те, що в довідці № 04-25/Г-688 від 28.04.2022 року в суми заробітної плати для обчислення пенсії включено виплати на які не нараховувались та не сплачувались внески до Пенсійного фонду (види нарахувань зазначено шифрами). Щодо врахування довідки про заробітну плату за період роботи на Крайній Півночі та місцевостях прирівняних до них роз`яснено: обчислення розміру пенсії із заробітної плати за період після 01.01.1992 року проводиться із виключенням сум районних коефіцієнтів. Довідка № 02-01-16/Л-1140 від 30.12.2021 року, яка видана Архівним відділом Анадирського муніципального району, містить суми заробітної плати урахуванням районного коефіцієнта, який діє на території Крайньої Півночі. Тому на підставі вищевикладеного, враховувати для обчислення розміру пенсії довідки про заробітну плату № 04-25/Г-1736 від 29.03.2021 року та № 02-01-16/Л-1140 від 30.12.2021 року у органів Пенсійного фонду не має законних підстав.

Листом від 17.01.2023 року №612-14019/Г-02/8-0800/23 повідомлено про те, що 24.11.2021 року подана заява з пакетом документів на проведення попереднього розрахунку страхового стажу для обчислення пенсії за віком. До заяви було додано скановані копії документів, а саме трудова книжка, диплом про період навчання, довідка про проходження строкової військової служби та довідка про заробітну плату від 23.09.2021 року вих. № 04-25/Г-1786 (в листі від 02.11.2022 року вих. № 11904-10875/Г зазначена довідка була помилково вказана з №04-25/Г-1736- не чітко прописана цифра 8) за період роботи з січня 1991 року по квітень 1995 року, на ЗАТ «Жовтневе підприємство теплових мереж», видана Архівним управлінням Запорізької міської ради. В подальшому 21.06.2022 року позивач звернувся із заявою та пакетом - документів для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До документів було надано довідку про заробітну плату №04-25/Г-688 від 28.04.2022 року, яка видана Архівним управлінням Запорізької міської ради за період роботи з січня 1991 року по квітень 1995 року 52 місяці на ЗАТ «Жовтневе - підприємство теплових мереж» та довідки № 02-01-16/Л-1140, №02-01-16/Л-1141 від 30.12.2021 року, яка видана Архівним відділом муніципальної казенної установи «Управління технічного забезпечення та експлуатації майна Анадирського муніципального району» за період роботи з травня 1995 року по серпень 1996 року - 16 місяців.

На підставі статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відділом контрольно-перевірочної роботи проведено звірку сум заробітної плати, які внесено в довідку №04-25/Г-688 від 28.04.2022 року, за результатом перевірки складено Акт №0800-1001-1/4241 від 26.08.2022 року та встановлено, що в суми заробітної плати для обчислення пенсії включено виплати на які не нараховувались та не сплачувались внески до Пенсійного фонду (види нарахувань зазначено шифрами).

Зазначено, що оскільки довідка про заробітну плату №04-25/Г-688 від 28.04.2022 року не врахована для обчислення пенсії, тому враховувати довідку № 02-01-16/Л-1141 від 30.12.2021 року, за період менше ніж 60 місяців, а саме з травня 1995 року по серпень 1996 року (16 місяців) є недоцільним.

02.03.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою за призначенням/перерахунком пенсії №866, в якій просив перерахувати пенсію, вид перерахунку: зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000 року.

Відповідно до розписки-повідомлення позивачем до заяви були додані наступні документи: довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року (кількість 3): №04-25/Г-33, №02-01-16/Л-1140, №02-01-16/Л-1141; довідка про зміну назви організації №04-25/Г-84; паспорт; лист заява ОСОБА_1 б/н від 02.03.2023 року.

03.04.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести розрахунок пенсії за віком з урахуванням архівної довідки виданої Архівним відділом муніципальної казенної установи «Управління технічного забезпечення та експлуатації майна Анадирського муніципального району» №02-01-16/Л-1141 від 30.12.2021 року. Та зазначив, що на виконання листа відповідача №612-1419/Г-02/8-0800/23 від 17.01.2023 року ним 02.03.2023 року було подано оновлену архівну довідку Архівного управління Запорізької міської ради №04-25/Г-23 від 20.02.2023 року для проведення перерахунку. Перерахунок пенсії було проведено 08.03.2023 року, але без врахування архівної довідки виданої Архівним відділом муніципальної казенної установи «Управління технічного забезпечення та експлуатації майна Анадирського муніципального району» №02-01-16/Л-1141 від 30.12.2021 року, яка була надана на підставі запита №0800-0208-10/70594 від 21.10.2021 року.

Листом від 02.05.2023 року №6743-5607/Г-02/8-0800/23 повідомлено про те, що на підставі заяви позивача від 02.03.2023 року та оновленої довідки про заробітну плату за період роботи з 01.01.1991 року по 30.04.1995 року від 20.02.2023 року № 04-25/Г-83 пенсію перераховано враховуючи вимоги ст. 45 Закону № 1058 з 01.03.2023 року. Що стосується архівної довідки про заробітну плату від 30.12.2021 року № 02-01-16/Л-1141 за період роботи на Крайній Півночі та місцевостях прирівняних до них з травня 1995 року по серпень 1996 року, роз`яснено, що з 1 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058. Документи, необхідні для призначення пенсії, враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, що передбачене ст. 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року. Враховуючи вищезазначене, на сьогодні відсутнє право на перерахунок пенсії згідно із довідкою про заробітну плату від 30.12.2021 року № 02-01-16/Л-1141 за період роботи на Крайній Півночі та місцевостях прирівняних до них, оскільки вона не засвідчена апостилем відповідно до Конвенції.

Вважаючи противоправними дії відповідача щодо відмови провести перерахунок призначеної пенсії за віком, позивач оскаржив такі дії до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з частини першої статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній (далі Порядок).

У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Колегія суддів встановила, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у спірний період. Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи, які відповідають вимогам законодавства.

Разом з тим, як вбачається з обставин справи спірним питанням в цій справі є можливість врахування пенсійним органом під час перерахунку пенсії архівної довідки №02-01-16/Л-1141 від 30.12.2021 року за період з травня 1995 року по серпень 1996 року (16 місяців), яка видана Архівним відділом муніципальної казенної установи «Управління технічного забезпечення та експлуатації майна Анадирського муніципального району».

Архівна довідки про заробітну плату від 30.12.2021 року № 02-01-16/Л-1141 за період роботи на Крайній Півночі та місцевостях прирівняних до них з травня 1995 року по серпень 1996 року (16 місяців) на ім`я ОСОБА_1 , видана Архівним відділом муніципальної казенної установи «Управління технічного забезпечення та експлуатації майна Анадирського муніципального району». Підстава: Фонд Л-34, опись №2, д. №229, л. 15-16, л.102-107, д.№248, л. 11-16, л. 132-133. Довідка підписана провідним фахівцем та скріплена печаткою.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Абзацами 1, 2 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії (абз.1-3 п.2.10 Порядку № 22-1).

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення особі пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням пенсії. Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати та її складові за даними, що містяться у розрахунковому листі особи за відповідний період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 358/1179/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 686/6278/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 2а-6873/11.

Суд зазначає, що архівна довідки про заробітну плату від 30.12.2021 року № 02-01-16/Л-1141 за період роботи на Крайній Півночі та місцевостях прирівняних до них з травня 1995 року по серпень 1996 року (16 місяців) на ім`я ОСОБА_1 , видана Архівним відділом муніципальної казенної установи «Управління технічного забезпечення та експлуатації майна Анадирського муніципального району». Підстава: Фонд Л-34, опись №2, д. №229, л. 15-16, л.102-107, д.№248, л. 11-16, л. 132-133. Довідка підписана провідним фахівцем та завірена печаткою, містить відомості про фактичну суму заробітної плати позивача за спірний період.

Окрім того, у постанові від 21.02.2020 року у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Щодо посилань відповідача що з 1 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058. Документи, необхідні для призначення пенсії, враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року. Враховуючи вищезазначене, право на перерахунок пенсії згідно довідки про заробітну плату від 30.12.2021 року № 02-01-16/Л-1141 відсутнє, оскільки зазначена довідка відповідно до Конвенції не засвідчена апостилем.

Апеляційний суд погоджується із зробленим висновком суду першої інстанції, що такі посилання є безпідставними, оскільки позивач не просить призначити пенсію йому з урахуванням роботи в районах Крайньої півночі, а просить здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки та зарплати, яку він отримував, працюючи в районах Крайньої півночі.

Згідно з частиною першою статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 13 Угоди від 13.04.1992 року пенсійні права громадян держав-учасниць співдружності, що виникли відповідно до положень цієї угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

30 червня 2022 року набув чинності федеральний закон від 11 червня 2022 року №175-ФЗ «Про денонсацію російською федерацією з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення», яким була денонсована Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення, підписану в місті москва 13 березня 1992 року.

Отже, денонсація Угоди від 13.03.1992 року російською федерацією означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань російської федерації у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Таким чином, посилання відповідача не ґрунтується на чинному законодавстві України.

Відтак, наведене у сукупності дозволяє дійти висновку, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу з урахуванням довідки про заробітну плату від 30.12.2021 року №02-01-16/Л-1141 є протиправною, а тому вимоги в зазначеній частині підлягають до задоволення.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону №1058, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

З урахуванням вимог статті 45 Закону №1058, такий перерахунок слід здійснити з 01.03.2023 року.

Позовні вимоги в частині зобов`язання перерахунку пенсії позивача за віком з урахуванням архівної довідки №04-25/Г-83 від 20.02.2023 року, виданої Архівним управлінням Запорізької міської ради, з 18.06.2022 року задоволенню не підлягають, адже з матеріалів справи вбачається, що такий перерахунок з урахуванням архівної довідки №04-25/Г-83 від 20.02.2023 року вже проведено з урахуванням вимог статті 45 Закону №1058 з 01.03.2023 року.

При цьому, апеляційний суд погоджується із зробленим висновком суду першої інстанції, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухилявся від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) щодо фізичної особи.

Водночас право на пенсію в Україні підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки, за чинним законодавством України, особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні, і, якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до частин пешої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, та від 20.07.2022 року по справі № 460/567/21.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли внаслідок відмови у перерахунку пенсії позивачу з урахуванням довідки про заробітну плату, у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався з відповідними заявами, що підтверджується матеріалами справи, та про порушення своїх прав позивач дізнався після отримання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.05.2023 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позовну заяву до суду подано 11.05.2023 року, тобто у межах строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду зазахистом порушених прав.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням викладеного належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, було зобов`язання відповідача прийнятим рішенням суду першої інстанції здійснити з 01.03.2023 року перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням довідки від 30.12.2021 року № 02-01-16/Л-1141 щодо врахування періоду роботи на Крайній Півночі та місцевостях прирівняних до них з травня 1995 року по серпень 1996 року, виданої Архівним відділом муніципальної казенної установи «Управління технічного забезпечення та експлуатації майна Анадирського муніципального району».

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки та незгоди з доказами.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року в адміністративній справі №280/2996/23 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року в адміністративній справі №280/2996/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 та пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко