Справа № 240/29632/22
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву від 29.09.2022 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини 2 статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ, як особі, яка постійно проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення до 01.01.1993 більше 2 років.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, подавши усі необхідні документи, однак отримала рішення про відмову у призначенні пенсії з посиланням на відсутність підтвердження 2 років постійного проживання на території зон безумовного (обов`язкового) відселення. Вказана відмова слугувала підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Крім того, відповідач вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі з 12.06.1984 до 30.11.1989, оскільки робота перетинається з навчанням, а підтверджуючих документів особою не надано. За наданими документами та даними системи персоніфікованого обліку страховий стаж позивача становить - 29 років 00 місяців 27 днів. Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та 06.10.2022 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону №796, оскільки не виконано умови статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з не підтвердженням проживання (роботи) станом на 01.01.1993 не менше 2 років в зоні безумовного (обов`язкового) відселення) та не підтвердженням евакуації із зони відчуження. Отже, дії ГУ ПФУ в м.Києві є правомірними та вмотивованими, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.
30.05.2023 на адресу суду від відповідача ГУ ПФУ в м.Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначає, що 29.09.2022 гр. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як потерпілій від аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». ГУ ПФУ в м.Києві заяву ОСОБА_1 розглянуто за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як потерпілій від аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на тій підставі, що відповідно до наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудові книжки, довідки про підтвердження періодів роботи, свідоцтво про народження дитини) загальний страховий стаж позивача склав 29 років 27 днів.
У довідці від 30.10.2015 №3649, виданій Народицькою селищною радою Житомирської області, зазначено період проживання в смт.Народичі, Житомирської області з 12.06.1984 по 11.10.1989 та з 16.05.1994 по 06.06.2001. Відповідно до трудової книжки та протоколу №2 засідання правління колгоспу ім.Леніна від 24.02.1989 зазначено прийняття на роботу після закінчення навчання у Житомирському с/г інституті. Документ про форму навчання та періоди позивачем не надано. Тому проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 26.04.1986 по 11.10.1989 потребує додаткової перевірки. Також заявниця надала посвідчення громадянки, яка евакуйована у 1986 році із зони відчуження, категорія 2, довідки про евакуацію, відселення, самостійне переселення не надано.
Враховуючи вищезазначене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадді постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки не виконано умови ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з не підтвердженням проживання (роботи) станом на 01.01.1993 не менше 2 років в зоні безумовного (обов`язкового) відселення) та не підтвердженням евакуації із зони відчуження.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та є потерпілою 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Волинською облдержадміністрацією від 07.07.1993 (а.с.11).
Відповідно до довідки Народицької селищної ради №3649 від 30.10.2015 позивач постійно проживала в смт.Народичі Житомирської області в зоні безумовного (обов`язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС з 12.06.1984 по 11.10.1989 та з 16.05.1994 по 06.06.2001 (а.с.12).
Відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особи які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи користуються пільгами передбаченими цими Законом.
Призначення та виплата пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
29.09.2022 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.17).
До заяви було додано усі необхідні, на думку позивача, документи для призначення пенсії.
Позивач вважає таке рішення протиправним, та звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).
Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи по 31 грудня 2017 року мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-ХІІ).
За змістом п.2 ч.1 ст.11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.
У п.2 ч.1 ст.14 Закону №796-ХІІ визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: - особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону №796-ХІІ.
Відповідно до абзацу першого ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 2 цієї частини передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселенння за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років мають право на зменшення пенсійного віку на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до положень ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частинами 3, 4 статті 15 Закону №796-ХІІ встановлено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.
Відповідно до довідки від 30.10.2015 №3649, виданої Народицькою селищною радою підтверджується факт того, що позивач дійсно проживала в смт.Народичі, Житомирської області у зоні безумовного (обов`язкового) відселення (2 зона) внаслідок аварії на ЧАЕС з 12.06.1984 по 11.10.1989 та з 16.05.1994 по 06.06.2001 (а.с.12).
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP" Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 №106 смт.Народичі, Народицького району, Житомирської області віднесено до 2 зони безумовного (обов`язкового) відселення.
Відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-ХІІ посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом.
Позивач має статус особи яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням громадянки, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження категорії 2, серія НОМЕР_1 , виданим Волинською облдержадміністрацією від 07.07.1993 (а.с.11).
Відповідно до п.2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №551) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.
За змістом п.5 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 2) серії Б сірого кольору.
Отже, аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
Однак, єдиним документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-ХІІ, є виключно посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Довідки про періоди роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Отже, наявне у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б (категорія 2) підтверджує той факт, що станом на 1 січня 1993 року вона проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше 2 років, що надає їй право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Посилання ГУ ПФУ в м. Києві на те, що позивач навчалась в м. Житомирі не спростовує доводів позивача про періоди проживання в смт. Народичі, про які зазначено у довідці від 30.10.2015 №3649, а також не спростовує наявності у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б (категорія 2).
Наявне у позивача посвідчення недійсним не визнавалось, її статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи не оспорювався, доказів фактичного проживання або реєстрації місця проживання позивача в іншому місті, аніж смт.Народичі, Народицького (Коростенського) району, Житомирської області відповідачі, як суб`єкти владних повноважень не наводять.
Відповідачі зазначають про те, що станом на 12.10.2022 за наявними документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу позивача її страховий стаж становить 29 років 27 днів, що є достатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.
Отже, позивач має право на зниження пенсійного віку на 7 років, з них: 4 роки - гарантоване право на зниження пенсійного віку за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення в період з 12.06.1984 до 31.07.1986; 3 роки додатково за кожний рік проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення у період з 31.07.1986 до 11.10.1989.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, приймаючи рішення від 06.10.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ діяло протиправно, з огляду на що суд вважає за необхідне визнати протиправним вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та скасувати його.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд, з урахуванням дискреційних повноважень УПФУ в Житомирській області, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, у зв`язку з чим суд не стягує судові витрати із відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 77, 139, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.09.2022 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини 2 статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням висновків суду про те, що ОСОБА_1 постійно проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за станом до 01.01.1993 більше 2 років.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін