Справа № 2518/2-а-3833/11
Суддя: Кравчук М. В.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2518/2-а-3833/11
Провадження №6-а/743/1/24
УХВАЛА

23 січня 2024 року смт Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретаря: Воєдило О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, -

В С Т А Н О В И В:

15.01.2024 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача ОСОБА_2 на правонаступника ОСОБА_1 .

Справу передано судді-доповідачу 15.01.2024 р.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17.01.2024 р. призначено розгляд заяви на 23.01.2024 р.

У судове засідання заінтересовані особи не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Від Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області та заявника надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, зареєстровані 22.01.2024 р. за вх. № 291/24 та за вх. № 293/24 відповідно.

За положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Надаючи правову оцінку заяві, суд зважає на таке.

Згідно ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.06.2011 р. адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про стягнення неотриманої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни задоволено.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.09.2010 р. по 12.03.2011 р., за виключенням виплаченого підвищення до пенсії за вказаний період.

З доводів заяви вбачається посилання заінтересованою особою на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 р. № 4901-VI (далі Закон № 4901) та Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 р. № 440, як такі, що не передбачають відкриття виконавчого провадження для виконання рішень, виконання яких гарантоване державою.

Заявник зауважує, що їй достеменно відомо про те, що померлому стягувачу боржником були присуджені грошові виплати за рішенням суду.

Як вбачається з заяви Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, зареєстрованої судом 22.01.2024 р. за вх. № 291/24, документи на виконанні органу казначейства щодо виконання постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.06.2011 р. не перебувають та не надходили.

Щодо доводів заявника про наявність статусу правонаступника.

Згідно п. 4 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Виконавчий лист до виконання, як зазначено самим заявником, не пред`являвся.

Верховний Суд у постанові від 15.12.2023 р. (справа № 805/2628/18-а) зазначив, що сума пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера охоплює собою всю суму заборгованості Пенсійного фонду України, у тому числі, кошти, які нараховані на виконання рішення суду, але не виплачені.

При цьому, заявником жодним чином не доведено, що за життя ОСОБА_2 йому була перерахована пенсія та до його смерті залишалася у статусі нарахованої, але не виплаченої.

У протилежному випадку у суду відсутні підстави вважати право ОСОБА_2 на перерахунок пенсії таким, що входить до спадкової маси після його смерті.

Щодо доводів заявника про відсутність обов`язку пред`явлення виконавчого документа до виконання суд вказує наступне.

У постанові від 21.12.2021 р. (справа № 400/103/19) Верховний Суд зазначив, що 01 січня 2013 року набрав чинності Закон № 4901-VI, яким законодавець запровадив комплекс засобів, які покликані забезпечити безумовне виконання рішень суду про стягнення коштів, боржниками за якими є держава та її органи.

Беручи до уваги, що до набрання чинності Законом № 4901-VI рішення про стягнення коштів, боржниками за якими є державні органи, виконувалися в загальному порядку органами Державної виконавчої служби України, з метою уникнення випадків повторного стягнення коштів з боржників (Державного бюджету України) на підставі виконавчих документів, які повністю або частково виконані органами ДВС України, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4901-VI та Порядком № 440 передбачений спеціальний порядок прийняття до виконання виконавчих документів, що були видані до 01 січня 2013 року, відповідно до якого такі виконавчі документи (рішення) передаються до органів Казначейства після перевірки їхнього виконання за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

За умови, що вказані рішення залишилися невиконаними, їхнє виконання здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою»), а у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду - виключно за цією бюджетною програмою.

У той же час, як заявником, так і Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області, заперечується факт передачі до органу казначейства виконавчого документа.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (в редакції, що була чинною станом на дату набрання судовим рішенням законної сили (18.06.2011 р.)) встановлювався строк пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання за постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.06.2011 р. сплинув 19.06.2012 р.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 р. (справа № 2-7763/10) зауважила, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав.

Таким чином, заява про заміну сторони виконавчого провадження подана із значним пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та за таких умов задоволена бути не може.

Щодо посилання заявника на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 р. № 4901-VI необхідно зазначити про таке.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону № 4901 стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Вказана норма очевидно визначає заявний характер виконавчого провадження, що спрростовує доводи заявника.

Окремо суд зауважує, що вказаний закон набрав чинності у часовому проміжку пізніше закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4901 виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Вказана норма кореспондується з положеннями вищепроцитованої ч. 2 ст. 3 Закону № 4901 та означає, що пропуск шестимісячного строку звернення до державної виконавчої служби не позбавляє права звернутися до казначейського органу поза межами цього строку, однак, за умови дотримання загальних строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Більше того, суд зауважує, що у резолютивній частині постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.06.2011 р. визначено спосіб виконання судового рішення: зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії і виплатити її.

Водночас, зобов`язання нарахувати та виплатити кошти і стягнення коштів є різними способами захисту порушеного права.

Натомість, заявником не доведено, що мали місце зміна способу і порядку виконання судового рішення з зобов`язання вчинити дії на стягнення суми коштів.

А тому доводи заявника про існування перешкоди у вигляді неможливості виконання судового рішення органом казначейства через невирішене питання про заміну сторони виконавчого провадження не знайшло свого підтвердження матеріалами справи.

Підсумовуючи вищенаведене, підстави для заміни сторони виконавчого провадження відсутні, а тому заява про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 229, 248, 294, 379 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М. В. Кравчук