Справа № 580/8220/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8220/23 Суддя (судді) першої інстанції: Тимошенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучма А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Черкаської обласної військової адміністрації до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив, з урахуванням змін:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн ВП № НОМЕР_1, яка була винесена 15.08.2023 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 26800,00грн. ВП № НОМЕР_1, яка була винесена 15.08.2023 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що постанова про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виносяться виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржувані постанови були винесені відповідачем після добровільного виконання позивачем виконавчого документу, яке відбулось до відкриття виконавчого провадження, а тому відсутні підстави для стягнення мінімальних витрат та виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, введення в Україні воєнного стану та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.01.2022 Черкаський окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №580/727/21, за яким зобов`язано Черкаську обласну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 11.08.2020 з усіма доданими документами щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок з кадастровими номерами 0:02:016:0034, площею 0,1276 га та 0:02:016:0037, площею 0,3630 га, та у порядку, визначеному законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Вказаний виконавчий лист було подано до примусового виконання та постановою державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 15.08.2023 ВП НОМЕР_1 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду №580/827/21 від 04.01.2022, повідомлено боржнику про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 26800,00 грн (а.с.6).

Вказана постанова направлена на адресу позивача засобами поштового зв`язку із супрвідним листом від 15.08.2023 №72533631/6-20.1 та зареєстрована ним 01.09.2023 за вх.№9782/01/01-48 (а.с.9).

Також, 15.08.2023 державним виконавцем ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Яковенком В.А. в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 26800,00 грн, а також постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн (а.с.7-8).

Вважаючи вказані постанови про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов, діяв не у межах, не у спосіб та не на підставі наданих Законом повноважень, оскільки позивачем виконано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі №580/827/21 до відкриття виконавчого провадження.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч.1 ст.5 наведеного Закону зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.26 вказаного Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.3 наведеного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1, 2, 4 ст.27 цього Закону визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З огляду на вимоги наведених норм, початком примусового виконання відповідного виконавчого документу є подання стягувачем відповідної заяви про примусове виконання рішення, що є наслідком відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення шляхом винесення постанови. При цьому, одночасно з відкриттям виконавчого провадження положення Закону визначають обов`язок державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Початок примусового виконання рішення виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Оскільки на час відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду №580/827/21 від 04.01.2022, відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у відповідача були відсутні, тому ним правомірно одночасно з відкриттям виконавчого провадження винесено постанову ВП НОМЕР_1 від 15.08.2023 про стягнення виконавчого збору.

Дана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 703/1086/17, від 13.01.2019 у справі № 295/13991/16-а, від 11.09.2019 у справі № 815/3961/17, від 19.09.2019 у справі № 420/1373/1, від 04.08.2020 у справі №200/13920/19-а.

Обставина щодо не отримання боржником постанови про стягнення виконавчого збору не має наслідком визнання її протиправною та скасування.

Як на підставу для скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП НОМЕР_1 від 15.08.2023 позивач посилається на добровільне виконання ним рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі №580/827/21 до відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, оскільки 19.07.2023 позивачем винесено розпорядження №422, яким за результатами розгляду заяв ФОП ОСОБА_1 , від 11.08.2020 та від 08.03.2023 відмовлено у безоплатній передачі у власність земельних ділянок з кадастровими номерами 0:02:016:0034, площею 0,1276 га та 0:02:016:0037, площею 0,3630 га (а.с.10-11).

В той же час, згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, відповідно до ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2--4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9--15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Тобто, добровільне виконання боржником виконавчого документа до відкриття виконавчого провадження не є обставиною, яка впливає на обов`язок державного виконавця одночасно із відкриттям виконавчого провадження прийняти постанову про стягнення виконавчого збору, натомість таке виконання є підставою для закриття виконавчого провадження та не проведення державним виконавцем подальших дій, спрямованих на стягнення з боржника визначених сум виконавчого збору.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження ВП НОМЕР_1 було закінчено постановою державного виконавця від 19.09.2023 ВП НОМЕР_1 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, що підтверджується розпорядженням від 19.07.2023 №422 (а.с.45-46).

Враховуючи, що постанова ВП НОМЕР_1 від 15.08.2023 про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем у відповідності до положень чинного законодавства та матеріали справи не містять жодних доказів вжиття відповідачем будь-яких дій спрямованих на стягнення з позивача виконавчого збору, колегія суддів доходить висновку про відсутності підстав скасування вказаної постанови, з огляду на її правомірність, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

В той же час, в силу ч.4 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження здійснюється на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, постанова від 15.08.2023 ВП НОМЕР_1 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження винесена державним виконавцем одночасно з відкриттям виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, що суперечить положенням ст.42 Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі відповідач посилається на положення абз.2 п.2 р.VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим в Міністретсві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, відповідно до яких виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Тобто, вказані норми наділяють державного виконавця повноваженнями одночасно з відкриттям виконавчого провадження винести постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а не постанови про їх стягнення.

Таким чином, приймаючи 15.08.2023 постанову ВП НОМЕР_1 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 401,85 грн державний виконавець діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому вказана постанова не може бути визнана правомірною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 15.08.2023 ВП НОМЕР_1 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження та щодо безпідставності позову в частині скасування постанови державного виконавця від 15.08.2023 ВП НОМЕР_1 про стягнення виконавчого збору.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції допустив невірне тлумачення норм матеріального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в частині.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15 серпня 2023 року ВП № НОМЕР_1 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Черкаської обласної військової адміністрації про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15 серпня 2023 року ВП № НОМЕР_1 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн - відмовити.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 22 січня 2024 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма