Справа № 280/9085/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 січня 2024 року Справа № 280/9085/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом - ОСОБА_1

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які полягають у відмові перерахувати ОСОБА_1 пенсію з 24.08.2023 із зарахувавши до страхового стажу періодів роботи, що підтверджується трудовою книжкою;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 24.08.2023, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.09.1967 по 27.08.1986, з 01.09.1969 по 01.03.1972, з 24.06.1972 по 20.08.1976, з 11.09.1979 по 12.11.1987, з 23.12.1987 по 06.08.1992, з 10.01.1993 по 21.05.1993, з 20.05.1993 по 23.09.1993, з 18.10.1993 по 24.10.1996 та з 04.11.1996 по 05.10.2000;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір за подачу адміністративного позову в розмірі 1073,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області та отримує пенсію за віком з 24.08.2023. При призначенні пенсії до загального стажу, з якого розраховується пенсія не зараховано періоди роботи з 25.09.1967 по 27.08.1969, з 01.09.1969 по 01.03.1972, з 24.04.1972 по 20.08.1976, з 11.09.1979 по 12.11.1987, з 23.12.1987 по 06.08.1992, з 10.01.1993 по 21.05.1993, з 22.05.1993 по 23.09.1993, з 18.10.1993 по 24.10.1996 та з 04.11.1996 по 05.10.2000. На звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням зазначених періодів роботи, відповідач відмовив у перерахунку у зв`язку з тим, що при оформленні трудової книжки не було внесено дані щодо зміни прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , а документів щодо зміни прізвища надано не було. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують його право на отримання пенсії у розмірі, передбаченому Законом та суттєво погіршують його фінансове становище. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

06 листопада 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/9085/23 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 23 листопада 2023 року за вх. № 52192. З позиції відповідача, спірні періоди роботи не зараховані з огляду на те, що трудова книжка позивача оформлена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162). Пунктом 2.12 Інструкції № 162 від 20.06.1974 року зазначено, що зміна запису в трудовій книжці про прізвище, ім`я, по батькові та даті народження проводяться адміністрацією на останньому місці роботи на підставі документів (паспорту, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів. В трудовій книжці позивача на титульній сторінці відсутній відповідний запис зміни призвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . Таким чином, позивачу лише зараховані періоди за даними персоніфікованого обліку за період з 01.10.2000 року по 28.02.2022 року, а інший трудовий стаж, який можливо підтвердити на підставі записів в трудовій книжці не зараховано. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області та отримує пенсію за віком з 24.08.2023.

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 працювала:

- з 25.09.1967 по 27.08.1969 працювала учнем в конфетном цеху Кондитерської фабрики ім. 40 лет. КПУ м. Запоріжжя (запис № 1-3, стор. 2-3)

- з 01.09.1969 по 01.03.1972 навчання в Запорізькому медичному училищі (запис № 4 стор. 4-5);

- з 24.06.1972 по 20.08.1976 акушер в Чукотській районній лікарні (запис 5-6, стор. 4-7);

- з 25.08.1976 по 12.11.1987 медсестра в КНУ «Запорізький обласний шкірно-венеричний клінічний диспансер» ЗОР (запис 7-8, стор. 8-9, довідка від 08.01.2021 № 1);

- з 23.12.1987 по 06.08.1992 - медсестра в Чукотській районній лікарні (запис 12-14, стор. 18-19);

- з 10.01.1993 по 21.05.1993 інспектор профмедосмотру Запорізького автотранспортного підприємства 12329 (запис 15-16, стор. 18-21);

- з 22.05.1993 по 23.09.1993 медична сестра на базі відпочинку Запорізького заводу феросплавів (запис 17-18, стор. 20-21);

- з 18.10.1993 по 24.10.1996 медична сестра в Відділковій лікарні станції Запоріжжя-2 Придніпровської залізниці (запис 19-20, стор. 22-23);

- з 04.11.1996 по 05.10.2000 акушерка Центральна районна лікарня Магаданської області (запис 21-23, стор. 22-23);

- з 06.10.2000 по 05.12.2016 медична сестра палатна чоловічого шкірного відділення КНУ «Запорізький обласний шкірно-венеричний клінічний диспансер» ЗОР (запис 24-32, стор. 24-25, 28-29, 2-3 трудової книжки серія НОМЕР_1 , довідка від 08.01.2021 № 1);

- з 24.01.2017 по 03.03.2020 медична сестра стаціонарного венеричного відділення КНУ «Запорізький обласний шкірно-венеричний клінічний диспансер» ЗОР (запис 33-35, стор. 4-5 трудової книжки серія НОМЕР_1 , довідка від 08.01.2021 № 1);

- з 27.07.2020 по 04.09.2020 соціально-побутовий фельдшер Прат «Запорізький електровозоремонтний завод» (запис 36-37, стор. 6-7 трудової книжки серія НОМЕР_1 );

- З 01.03.2021 по 17.07.2023 медична сестра ТОВ «Декстрамед» (запис 38-39, стор. 6-7 трудової книжки серія НОМЕР_1 ).

18 вересня 2023 року позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії з моменту призначення з 24.08.2023 з зарахуванням до загального стажу роботи періодів роботи, що підтверджуються трудовою книжкою.

Листом від 27.09.2023 № 15811-16278/Ч-02/8-0800/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило позивачу в здійсненні перерахунку пенсії та зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, що підтверджуються трудовою книжкою, зазначивши, що стаж за період з 01.10.2000 року по 28.02.2022 року зараховано відповідно до даних персоніфікованого обліку. Стаж роботи згідно з трудовою книжкою не враховано, оскільки відсутній документ підтверджуючий зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у перерахунку пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки, заповненої 01.10.1967 на ім`я ОСОБА_4 .

Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (дата заповнення титульної сторінки 27.11.1963) було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 09.07.1958 №620 (далі - Інструкція №620).

За змістом пункту 5 Інструкції №620 записи в трудовій книжці здійснюються на тій мові, на якій ведеться діловодство в даному підприємстві, установі або організації.

Відповідно до пункту 11 Інструкції №620 на першій сторінці трудової книжки записуються загальні відомості про її власника.

Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень або заміни імені і по батькові ініціалами) і рік народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Зміни записів в трудовій книжці про прізвище, ім`я та по батькові, освіту і професію робітника здійснюються адміністрацією на підставі документів і з посиланням на них (свідоцтво про шлюб, довідка РАЦСу, документи про освіту, та ін.), і повинні бути засвідчені підписом керівника підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.

Відповідальність за організацію правильного ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи або організації (пункти 9, 10 Інструкції №620).

Так, відповідно до наданої копії трудової книжки, заповненої 01.10.1967, вказано відомості про власника трудової книжки: ОСОБА_5 , рік народження: 1950.

Також в матеріалах справи міститься вкладення в трудової книжки НОМЕР_1 (дата заповнення 19.11.2015) на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке містить відомості про наступні періоди роботи позивача:

- з 06.10.2000 по 05.12.2016 медична сестра палатна чоловічого шкірного відділення КНУ «Запорізький обласний шкірно-венеричний клінічний диспансер» ЗОР (запис 24-32, стор. 24-25, 28-29, 2-3 трудової книжки серія НОМЕР_1 , довідка від 08.01.2021 № 1);

- з 24.01.2017 по 03.03.2020 медична сестра стаціонарного венеричного відділення КНУ «Запорізький обласний шкірно-венеричний клінічний диспансер» ЗОР (запис 33-35, стор. 4-5 трудової книжки серія НОМЕР_1 , довідка від 08.01.2021 № 1);

- з 27.07.2020 по 04.09.2020 соціально-побутовий фельдшер Прат «Запорізький електровозоремонтний завод» (запис 36-37, стор. 6-7 трудової книжки серія НОМЕР_1 );

- З 01.03.2021 по 17.07.2023 медична сестра ТОВ «Декстрамед» (запис 38-39, стор. 6-7 трудової книжки серія НОМЕР_1 ).

В паспорті громадянина України позивача серії НОМЕР_2 , виданого 28.08.2003 Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області зазначено: ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Таким чином, прізвище, ім`я, по батькові власника трудової книжки мало бути внесене адміністрацією підприємства на підставі паспорта або свідоцтва про народження позивача.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, виявлені відповідачем недоліки у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування періодів трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки до стажу її роботи.

Водночас судом на підставі досліджених доказів було встановлено, що факт роботи позивача у спірні періоди, що відповідають записам її трудової книжки відповідачем не заперечується, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому суд зазначає, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття її на роботу та звільнення з роботи, записи оформлені належним чином, у разі необхідності засвідчені підписами та скріплені печатками установи.

Водночас виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні титульного аркуша трудової книжки ОСОБА_1 , за правильність оформлення якого працівник не відповідає, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу роботи позивача.

Відтак дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 25.09.1967 по 27.08.1969, з 01.09.1969 по 01.03.1972, з 24.04.1972 по 20.08.1976, з 11.09.1979 по 12.11.1987, з 23.12.1987 по 06.08.1992, з 10.01.1993 по 21.05.1993, з 22.05.1993 по 23.09.1993, з 18.10.1993 по 24.10.1996 та з 04.11.1996 по 05.10.2000, є протиправними.

Отже, оскільки вказані дії відповідача є протиправними, наявні достатні обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 зазначені періоди роботи та здійснити перерахунок її пенсії за віком з 24.08.2023.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп., згідно квитанції № РТН7 - 73М4 - РККК - 59Н6 від 06.10.2023.

За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 - Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 пенсії періодів роботи з 25.09.1967 по 27.08.1969, з 01.09.1969 по 01.03.1972, з 24.04.1972 по 20.08.1976, з 11.09.1979 по 12.11.1987, з 23.12.1987 по 06.08.1992, з 10.01.1993 по 21.05.1993, з 22.05.1993 по 23.09.1993, з 18.10.1993 по 24.10.1996 та з 04.11.1996 по 05.10.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 24.08.2023, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.09.1967 по 27.08.1969, з 01.09.1969 по 01.03.1972, з 24.04.1972 по 20.08.1976, з 11.09.1979 по 12.11.1987, з 23.12.1987 по 06.08.1992, з 10.01.1993 по 21.05.1993, з 22.05.1993 по 23.09.1993, з 18.10.1993 по 24.10.1996 та з 04.11.1996 по 05.10.2000.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 24 січня 2024 року.

Суддя Сацький Р.В.