Справа № 400/12511/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/12511/23
Головуючий в 1 інстанції: Бульба Н.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі головуючого судді: Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

при секретарі Альонішко С.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 400/872/20, виданого 16.09.2020;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 15.06.2023 з примусового виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 400/872/20, виданого 16.09.2020;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 400/872/20, виданого 16.09.2020 та вжити всіх необхідних дій, передбачених Законом України Про виконавче провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження протиправно, оскільки рішення фактично виконано не було. На виконання рішення суду у справі № 400/872/20 ОСОБА_1 нараховано середній заробіток за час затримки виплати належних йому при звільненні сум у розмірі 9028,23 грн. Проте в рішенні за аналогічною справою, як стверджує позивач, вже є наявний розрахунок середнього заробітку, проведений судом, та визначено суму 850 461,15 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що використовуючи розрахунок середнього заробітку суду можливо встановити суму боргу по справі №400/872/20 у виконавчому провадженні №64793850, яка підлягає стягненню з боржника та складає: 850 461,15 - 38 692,50 = 811 768,65 грн. Апелянт вказує, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Ліаною Олегівною незаконно та протиправно видано Постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.06.2023 ВП №64793850. Апелянт зазначає, що конкретна сума середнього заробітку в рішенні суду не визначалась, але ж державні органи не можуть порушувати норми законодавства та на свій власний розсуд проводити розрахунки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено всі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з матеріалами справи в рамках виконавчого провадження № 64793850 на боржника - Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України покладалось зобов`язання щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 11.06.2016 до 25.08.2020. Згідно з матеріалами справи, на виконання рішення по справі 400/872/20 Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України нараховано ОСОБА_1 9028,23 грн. (із яких утримано військовий збір в розмірі 1,5 відсотка 135,43грн) середнього заробітку згідно рішення суду. Вказані обставини підтверджуються самим позивачем.

До того ж, рішенням суду у справі № 400/872/20 не визначалась конкретна сума середнього заробітку, що підлягає виплаті ОСОБА_1 за час затримки виплати належних йому сум при звільненні. За таких обставин, на дум ку представника відповідача, рішення суду по справі № 400/872/20 виконано в повному обсязі, а тому державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження за ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на зазначене, представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

24 січня 2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій апелянт просить розглянути справу у судовому засіданні без участі позивача. Просить задовольнити позовні вимоги, викладені в апеляційній скарзі. Повідомляє суд, що не має можливості прибути у судове засідання через введений в країні воєнний стан, постійні обстріли, які становлять загрозу життю.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 у справі № 400/872/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, з розрахунку останнього грошового забезпечення на день звільнення 10.06.2016; зобов`язано Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10.06.2016. В решті позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України про зобов`язання виплатити середній заробіток за час затримки виплати належних сум скасовано, прийнято у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання виплатити середній заробіток за час затримки виплати належних сум задоволено частково; зобов`язано Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України нарахувати на виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 11.06.2016 до 25.08.2020. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про зобов`язання виплатити середній заробіток за час затримки виплати належних сум відмовлено. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року залишено без змін.

16.09.2020 Миколаївським окружним адміністративним судом по справі № 400/872/20 видано виконавчі листи.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 встановлено спосіб виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020 в адміністративній справі №400/872/20 в частині нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 11.06.2016 до 25.08.2020 здійснити Фінансовому управлінню Генерального штабу Збройних Сил України.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчим листом по справі № 400/872/20 відкрито виконавче провадження № 64793850.

На підставі листа Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 13.03.2023 №308/434 на виконання рішення суду по справі № 400/872/20 ОСОБА_1 рішення суду виконано фактично в повному обсязі, а саме нараховано 9028,23 грн. (із яких утримано військовий збір в розмірі 1,5 відсотка - 135,43грн) середнього заробітку згідно рішення суду.

15.06.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 64793850 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду по справі № 400/872/20 виконано в повному обсязі, а тому державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження за ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Підстави для визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VІІІ (далі Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як встановлено судами, в рамках виконавчого провадження № 64793850 на боржника - Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України покладалось зобов`язання щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 11.06.2016 до 25.08.2020.

Згідно з матеріалами справи, на виконання рішення по справі 400/872/20 Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України нараховано ОСОБА_1 9028,23 грн. (із яких утримано військовий збір в розмірі 1,5 відсотка 135,43грн.) середнього заробітку згідно рішення суду. Вказані обставини підтверджуються самим апелянтом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішенням суду у справі № 400/872/20 не визначалась конкретна сума середнього заробітку, що підлягає виплаті ОСОБА_1 за час затримки виплати належних йому сум при звільненні.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції, що рішення суду по справі № 400/872/20 виконано в повному обсязі, а тому державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження за ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим підстави для визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик