Справа № 480/11426/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 січня 2024 року Справа № 480/11426/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області, Державної судової адміністрації України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області, Державної судової адміністрації України, в якій просить:

1. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області щодо нарахування та виплати у період з 01.01.2021 по дату і по дату подання позову у даній справі (18 жовтня 2023) винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 та допомоги на оздоровлення (за 2021-2023 роки) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102,00 грн.

2. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Сумській області та Державну судову адміністрацію України нарахувати та виплатити судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 :

суму недоплаченої у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 винагороди судді та допомоги на оздоровлення за 2021 рік із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 270, 00 грн;

суму недоплаченої у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 винагороди судді та допомоги на оздоровлення за 2022 рік із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн;

суму недоплаченої у період з 01.01.2023 по і по дату подання позову у даній справі (18 жовтня 2023) винагороди судді та допомоги на оздоровлення за 2023 рік із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684, 00 грн, відповідно до вимог ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 01.01.2021 і по час звернення до суду з позовом (18.10.2023) суддівська винагорода судді нараховується та виплачується позивачці із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2102,00 грн. Вважаючи застосування саме такої суми прожиткового мінімуму для працездатних осіб для визначення суддівської винагороди невірною, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26.10.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків поданої позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 17.07.2023 із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

Ухвалою суду від 06.11.2023 відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзивів, відповіді на відзив та заперечень. Також в ухвалі зазначено, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду буде вирішено під час судового розгляду по справі.

Ухвалою суду від 28.12.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 01.11.2023 про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 17.07.2023 із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

05.01.2024 від позивачки надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, яка мотивована тим, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, по всій території України з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, який діє і на даний час.

Позивачка проживає і працює в м. Конотопі Сумської області, який є територіально наближеним до кордону з російською федерацією. З 24 лютого 2022 року по 17 липня 2023 року в м. Конотоп лунало 985 повітряних тривог, загальною тривалістю 1090,9 год годин (джерело: https://air-alarms.in.ua/region/sumy). При цьому в м. Конотоп також мали місце неодноразові вибухи. Крім того, в період з 19 липня 2022 року до 30 червня 2023 року в м. Конотоп відбувалося постійне вимкненням світла через пошкодження об`єктів критичної інфраструктури, а також відсутність водопостачання та належного теплопостачання в осінньо-зимовий період.

В таких умовах позивачка як суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області продовжувала виконувати свої обов`язки, надаючи перевагу захисту прав інших осіб, забезпечення права учасників судового провадження на справедливий суд. Зазначені обставини впливали на психологічний стан, викликали почуття постійної напруги та тривоги, що також перешкоджало звернутися до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав раніше.

Також позивачка зазначила, що на час повітряних тривог, ракетних обстрілів, змушена була перебувати в укритті чи іншій споруді цивільного захисту населення без доступу до мережі інтернет, комп`ютера та відділу поштового зв`язку і відповідно об`єктивної можливості подати адміністративний позов до суду не мала.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 500/1922/22 зазначила, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55,124,129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також позивачка зауважила, що Конституційний Суд України, зокрема, вказував, що суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу.

Позивачка зазначила, що в ухвалі від 28.12.2023 руху про залишення позову без руху акцентовано увагу на те, що вона мала право звернутися з цим позовом лише до 30 червня 2023 року. Проте, за аналогічними позовами інших суддів м. Суми, які звернулися до Сумського окружного адміністративного суду після 30 червня 2023 року ухвалено рішення про задоволення аналогічних позовних вимог без жодних заяв про поновлення строку звернення до суду.

На думку позивачки, її права не можуть бути обмежені у порівнянні із правами інших суддів, аналогічні позови яких подані після 30 червня 2023 року та задоволені Сумським окружним судом (без заяв про поновлення строку) та їй має бути забезпечене право на доступ до суду, тобто має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення питання щодо захисту своїх порушених прав на отримання суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 по 17 липня 2023.

Повторне залишення позовної заяви без руху та її не розгляд по суті протягом двох місяців з часу звернення до суду перешкоджає їй як позивачу в доступі до правосуддя.

Крім цього, позивачка вважає, що строк звернення до суду за період з 01 січня 2021 по 17 липня 2023 року нею взагалі не пропущено, враховуючи наступне.

З прийняттям Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2022 року, зокрема, змінено редакцію статті 233 КЗпП України.

Проте на момент нарахування позивачу суддівської винагороди за спірний період (з січня 2021 року по червень 2022 року), частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. Тому за вказаний період, на думку позивачки, цей строк взагалі не пропущено.

Саме такий правовий висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22. від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 27 квітня 2023 року у справі № 420/14777/22, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 дію карантину через СОVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

З огляду на вказане, висновок щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки право на звернення до суду із цим позовом в зазначеній частині (період нарахувань суддівської винагороди з січня 2021 року по червень 2022 року) відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком, що також висловлено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21.

Враховуючи вищезазначене, просить поновити строк звернення до суду.

Дослідивши доводи заяви позивачки, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункти 3, 4 частини першої цієї статті).

За правилами частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший).

Приписами частини третьої статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу норм частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, КАС України передбачено можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду для захисту прав, свобод та інтересів особи.

Приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до 19 липня 2022 року, передбачалося, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, суд звертає увагу, що до 19.07.2022 спеціальною процесуальною нормою, що регулювала правовідносини щодо оскарження дій суб`єктів владних повноважень про виплату у неповному обсязі грошового забезпечення (заробітної плати) не залежно від того чи перебував працівник на державній службі чи ні була ст.233 КЗпП України

Разом з тим, Законом №2352-IX, який набрав чинності 19 липня 2022 року, внесено зміни до деяких законодавчих актів України, у тому числі до КЗпП України, і відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України (у редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом №2352-IX) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

За змістом статті 234 КЗпП України (у редакції, викладеній згідно із Законом №2352-IX) у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Згідно ч.3 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, суд звертає увагу, що з 19 липня 2022 року питання щодо виплати заробітної плати робітнику, який перебуває на публічній службі та не погоджується із розміром заробітної плати визначається згідно вимог ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки з 19.07.2022 ст.233 КЗпП України більше не містить приписів щодо обчислення строків звернення до суду у спорах про стягнення заробітної плати для працівників які продовжують працювати на публічній службі.

Так, зі змісту позовної заяви судом встановлено, що предметом розгляду по справі є оскарження позивачкою дій відповідачів щодо виплати суддівської винагороди у період з 01.01.2021 року по дату подання позову до суду (18.10.2023) у меншому розмірі, ніж це передбачено законом, а тому, зважаючи на предмет спору, про порушення свого права ОСОБА_1 мала дізнатися щонайменше у лютому 2021 року.

Таким чином, зазначений спір про суддівську винагороду набуває ознак трудового спору і, якщо зважити на те, що ч.5 ст.122 КАС України містить норму, яка передбачає загальну норму обчислення строків звернення до адміністративного суду з позовом про прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а ст.233 КзПП України більше не містить спеціальної норми щодо обчислення строків звернення до суду із позовами про стягнення заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а тому, суд приходить висновку про необхідність застосовувати саме місячний строк звернення до суду.

Проте, судом встановлено, що ОСОБА_1 із цим позовом звернулася до суду 18.10.2023 року шляхом подання адміністративного позову через засоби поштового зв`язку (а. с. 11).

Так, в обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 зазначила про наявність обстрілів та повітряних тривог у м.Конотоп, як на підставу поновлення строку звернення до суду.

Досліджуючи доводи зазначеного клопотання, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 № 133/2022 передбачено продовження строку дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.08.2022р. № 2500-ІХ, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 9 Закону встановлено, що в умовах воєнного стану Президент України та Верховна Рада України діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією та законами України. Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Згідно зі ст. 12-2 Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Крім того, питання здійснення правосуддя в умовах воєнного стану регламентовано ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII, відповідно до якої правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України (ч.1 ст.26).

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється (ч.2 ст.26 Закону №389-VIII).

У зв`язку з введенням воєнного стану на території України, Рада Суддів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, в яких зазначено виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану (п. 6).

Верховний Суд в ухвалі від 01 серпня 2022 року по справі № 802/118/17-а наголосив, що посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло та обумовило пропуск строку.

Суд, звертає увагу, що позивачка мала можливість подати позовну заяву у системі Електронний суд та уникнути необхідності особисто подавати через канцелярію суду адміністративний позов або через засоби поштового зв`язку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що строк звернення до суду пропущено з причин, які виникли з волі позивача, а, отже, не є поважними. Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, позивачем не надано та судом не знайдено.

Наведені ж у клопотанні про поновлення строку на звернення до суду із даними вимогами аргументи судом визнаються неспроможними та відхиляються як необґрунтовані, так як жодна з наведених обставин об`єктивно не перешкоджала (не утворювала обставин непереборної сили) позивачу звернутися до суду у шестимісячний строк із даними вимогами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Вирішальним для визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Наведена позиція суду узгоджується із практикою Верховного суду, зокрема ухвалою від 07.12.2023 по справі №990/242/23 та ухвалою Верховного суду від 11.12.2023 по справі №990/235/23.

Щодо посилання позивачем на постанови Верховного суду від 06.04.2023 по справі №260/3564/22, від 27.04.2023 по справі №300/4201/22, від 03.08.2023 №280/6779/22 суд не приймає їх до уваги, оскільки судами розглядалися питання щодо строків звернення до суду саме під час дії карантину, який був припинений 30.06.2023 та не був відображений у наведених постановах Верховного суду.

Судом касаційної інстанції зазначено, що вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти. Верховний Суд зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, враховуючи, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи не містять, суд вважає, що відсутні підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області щодо нарахування та виплати у період з 01.01.2021 по 17.09.2023 винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 та допомоги на оздоровлення (за 2021-2023 роки) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102,00 грн.

зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області та Державної судової адміністрації України нарахувати та виплатити судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 :

суму недоплаченої у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 винагороди судді та допомоги на оздоровлення за 2021 рік із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 270, 00 грн;

суму недоплаченої у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 винагороди судді та допомоги на оздоровлення за 2022 рік із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн;

суму недоплаченої у період з 01.01.2023 по 17.09.2023 винагороди судді та допомоги на оздоровлення за 2023 рік із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684, 00 грн, відповідно до вимог ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Керуючись ст.ст. 122, 240, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог щодо:

визнання протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області щодо нарахування та виплати у період з 01.01.2021 по 17.09.2023 винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 та допомоги на оздоровлення (за 2021-2023 роки) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102,00 грн.

зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області та Державної судової адміністрації України нарахувати та виплатити судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 :

суму недоплаченої у період з 01.01.2021 по 31.12.2021 винагороди судді та допомоги на оздоровлення за 2021 рік із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 270, 00 грн;

суму недоплаченої у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 винагороди судді та допомоги на оздоровлення за 2022 рік із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн;

суму недоплаченої у період з 01.01.2023 по 17.09.2023 винагороди судді та допомоги на оздоровлення за 2023 рік із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684, 00 грн, відповідно до вимог ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів - з а л и ш и т и б е з р о з г л я д у.

Продовжити розгляд справи щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації в Сумській області щодо нарахування та виплати у період з 18.09.2023 і по дату подання позову у даній справі (18 жовтня 2023) винагороди судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102,00 грн та зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації в Сумській області та Державну судову адміністрацію України нарахувати та виплатити судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 суму недоплаченої у період з 18.09.2023 по і по дату подання позову у даній справі (18 жовтня 2023) винагороди судді із застосуванням у розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684, 00 грн, відповідно до вимог ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.А. Прилипчук