Справа № 620/15063/23
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року, суддя Клопот С.Л., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прохорське" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прохорське" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 20.09.2023 року № 9248/ж10/25-01-07-00 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 8639,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 20.09.2023 року № 9248/ж10/25-01-07-00, в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 8639,00 грн, винесено у порушення норм чинного законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 20.09.2023 № 9248/ж10/25-01-07-00 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 8639,00 грн.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прохорське" 2684,00 грн судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прохорське" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 23 січня 2024 року о 10 годині 30 хвилин.

08 січня 2024 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Головного управління ДПС у Чернігівській області надійшло клопотання, в якому відповідач просить провести апеляційний розгляд справи в режимі відеоконференції в приміщенні Чернігівського окружного адміністративного суду (вул. Київська, 23, м. Чернігів, 14005).

Окрім того, 09 січня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Прохорське"- адвоката Костюк Юлії Володимирівни в системі «Електронний суд» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2024 року задоволення клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Прохорське"- адвоката Костюк Юлії Володимирівни та представника Головного управління ДПС у Чернігівській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Судове засідання за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прохорське" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення призначене на 23 січня 2024 року о 10 годині 30 хвилин провести в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку відповідно до Положення про ЄСІТС.

Забезпечено проведення відеоконференції за участю представника Головного управління ДПС у Чернігівській області Чернігівському окружному адміністративному суду (вул. Київська, 23, м. Чернігів, 14005, E-mail: ).

Проте, 23 січня 2024 року під час судового засідання виник технічний збій у підсистемі ВКЗ при підключенні Чернігівського окружного адміністративного суду, що унеможливило проведення судового засідання засобами відеоконференцзв`язку.

Окрім того, згідно з повідомленням Головного спеціаліста відділу інформаційних технологій та технічного забезпечення Чернігівського окружного адміністративного суду - Лешкана Олександра Віталійовича в Чернігівському окружному адміністративному суді, представник відповідача Головного управління ДПС у Чернігівській області в судове засідання не з`явився (довідка від 23 січня 2024 року).

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Прохорське" є юридичною особою, яка здійснює діяльність із 28.02.2000 року за основним видом економічної діяльності: 01.11. Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань.

Позивач перебуває на податковому обліку, є платником ПДВ та має індивідуальний податковий номер 40.

Для здійснення статутної діяльності, товариство має на балансі рухоме і нерухоме майно, штат працівників відповідної кваліфікації та земельні ділянки у користуванні загальною площею 5700,48 га, на яких вирощується сільськогосподарська продукція.

За наслідками здійснення своєї господарської діяльності, ТОВ "Прохорське" було подано податкову декларацію з податку на додану вартість № від 20.04.2023 року за березень 2023 року: сума заявленого бюджетного відшкодування становить 2 811 539 грн, сума від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду становить 8 068 552 грн, сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду становить 5 257 013 грн.

Наказом начальника ГУ ДПС у Чернігівській області від 18.05.2023 року за №1114-п призначено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Прохорське» відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Дата початку перевірки з 29.05.2023 року тривалістю 5 робочих днів.

За результатами перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, заявленого до відшкодування з бюджету № 5756/ж5/25-01-07-03-01 від 09.06.2023 року.

В зазначеному Акті перевірки відповідачем викладено свої висновки щодо порушень платником податків п. 44.1 ст. 44, п. п.198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, пунктів 4, 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, в результаті чого, завищено суму від`ємного значення за березень 2023 року на загальну суму 539 460,60 грн, в тому числі у зв`язку із:

- збільшенням розміру від`ємного значення рядку 16.3 в сумі 466 021 грн за рахунок узгодженого ППР від 13.02.2003 р. № 1740/ж10/25-01-07-00 залишок від`ємного значення за результатами перевірки попереднього періоду, яке не формувалося і не узгоджувалося;

- не нарахуванням податкових зобов`язань з ПДВ на суму завищених показників списання соняшнику у жовтні 2022 року на суму ПДВ 32 230,60 грн;

- не нарахуванням податкових зобов`язань з ПДВ на суму завищених показників списання карбамідно-аміачної суміші №32 у березні 2023 року на суму ПДВ 32 570 грн;

- завищення суми податкового кредиту за листопад 2022 року на 8 639 грн, у зв`язку із заповненням актів на сортування та сушіння продукції рослинництва із порушенням вимог наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 08.04.2021 р. № 728, типова форма №34, а саме: в актах відсутня інформація щодо вологості соняшника до та після очищення, сміттєвої та зернової домішки до та після очищення, періоду проведення очищення та відходи якої категорії отримано після очищення та відсутності обладнання у виконавця, яке надає можливість надавати послуги з очищення.

За наслідками Акту перевірки, відповідачем було складено податкове повідомлення-рішення від 06.07.2023 року № 6719/ж10//25-01-07-00, про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 539 460,60 грн.

Частково не погоджуючись із протиправними діями податкового органу, позивачем було оскаржено вищевказане ППР на суму 41 209 грн в адміністративному порядку.

Так, через електронний кабінет платника позивачем до Державної податкової служби України подано скаргу від 20.07.2023 р. за вих. № 83 (вхідний № 24015/6 від 21.07.2023 р.). Також товариством були надані письмові пояснення та обґрунтування щодо незаконності і безпідставності складеного податкового повідомлення-рішення та додані первинні документи на підтвердження реальності здійснених господарських операцій.

До скарги були, зокрема, додані договори поставки, підряду, зберігання, надання послуг, оренди рухомого майна, видаткові та податкові накладні, платіжні доручення, акти приймання-передачі на відповідальне зберігання та повернення з відповідального зберігання, акти приймання-передачі ТМЦ на виконання договору підряду, акти про використання мінеральних, органічних та бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, паспорти виробника на добрива, статистичні звіти за формами 37-сг та 4-сг, повідомлення за формою 20-ОПП, акти на сортування та сушіння продукції рослинництва, акти виконання робіт (надання послуг), податкові накладні та документи на підтвердження оплати.

Рішенням Державної податкової служби України від 18.09.2023 р. № 27453/6/99-00-06-01-04-06 скаргу позивача від 20.07.2023 р. за вих. № 83 задоволено частково та скасовано податкове повідомлення-рішення № 6719/ж10//25-01-07-00 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ на 32 570 грн, а в іншій частині податкове повідомлення-рішення - залишено без змін.

За наслідками прийнятого рішення про результати розгляду скарги від 18.09.2023 р., 26.09.2023 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.09.2023 року № 9248/ж10/25-01-07-00 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 506 890,60 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 20.09.2023 року № 9248/ж10/25-01-07-00 в в частині зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ на 8 639,00 грн протиправним та таким, що прийнято всупереч нормам податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

За правилами пунктів 200.7, 200.8, 200.9, 200.10 ПК України Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

У строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

За загальним правилом, сума ПДВ підлягає відшкодуванню по узгодженню за результатами камеральної перевірки. Після камеральної перевірки, декларована до відшкодування сума вже відповідає визначенню бюджетного відшкодування: «Бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника (пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України)».

Додаткові перевірки, як передумова узгодження до відшкодування - лише як виняток - проводяться у випадках, визначених п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, відповідно до якого, контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі, якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Згідно з пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку, на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Отже, перевіркою законності декларування відповідного від`ємного значення ПДВ є перевірка передбачених Податковим кодексом України підстав для декларування (відображення в декларації) при дотриманні норм процесуального права (у розглядуваному випадку - заповнення податкової декларації) відповідного від`ємного значення ПДВ.

Тобто, така перевірка не охоплює з`ясування якихось додаткових обставин поза документами, які згідно із Податковим кодексом України є підставою для декларування відповідного показника.

Таким чином, питання «обґрунтованості» від`ємного значення ПДВ не може бути предметом перевірки за пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України через обмеження вказаним пунктом предмету перевірки виключно питаннями законності декларування.

Так, податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, складена та зареєстрована після 1 липня 2017 року податкова накладна вже є достатньою підставою для визнання відповідного податкового кредиту та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження законності декларування відповідної суми ПДВ.

Разом з тим, відповідачем не заперечується, що перевірка ним проводилась щодо дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, що суперечить нормам пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, тобто, перевірку призначено не з підстав, передбачених і дозволених виключно законом, що може бути самостійною підставою для визнання нікчемності перевірки.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, неузгодженість даних декларування ПДВ з даними СЕА ПДВ (зокрема, і зареєстрованих податкових накладних) перевіряється на етапі камеральної перевірки, коли встановлюється підтвердженість декларованого податкового кредиту зареєстрованими податковими накладними - законність декларування.

Отже, обумовлена законом мета для позапланової документальної перевірки за пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, у разі підтвердженості декларування кредиту зареєстрованими податковими накладними - відсутня.

Таким чином, твердження податкового органу про те, що перевірка бюджетного відшкодування здійснювалась в межах перевірки декларації з ПДВ за листопад 2022 року, як перевірка одного з показників відображених в декларації, є безпідставними та необґрунтованими.

Суд першої інстанції правильно урахував, що предметом перевірки не є саме декларація за листопад 2022 року та всі її показники, а є виключно достовірність декларування від`ємного значення. Для перевірки ж бюджетного відшкодування встановлений окремий порядок. Так, відповідно до пункту 200.10 ПК України платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування саме за результатами камеральної перевірки, і тільки у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами позапланової документальної перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 260/1644/19.

Згідно висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 22 вересня 2020 року, що ухвалена у справі № 520/8836/18, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки незалежно від факту допуску чи недопуску до перевірки. Таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку передусім, а в разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Таким чином, податковим органом, всупереч вимогам законодавства, під час перевірки, з`ясовувалися додаткові обставини, поза документами, які за ПК України є підставою для декларування відповідного показника.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, відповідачем фактично було здійснено перевірку обґрунтованості нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ та декларування від`ємного значення за березень 2023 року, що зумовлює протиправність податкового повідомлення-рішення.

Окрім того, висновки в Акті перевірки прийняті без врахування документів про підтвердження реальності здійснення господарських операцій щодо використання в господарській діяльності послуг по очищенню соняшника у листопаді 2022 року на суму ПДВ 8 639 грн.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ «ПРОХОРСЬКЕ» є виробником сільськогосподарської продукції та здійснює вирощування зернових культур.

Відповідно до Звіту за формою 37-сг про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01.12.2022 року, Товариством було зібрано соняшник на площі 694,50 га у кількості 5 009,10 ц.

З метою зменшення вартості послуг елеватора, доробка зібраного урожаю проводилась шляхом його провіювання (очищення від зайвих домішок), а потім, соняшник направлявся на елеватор для подальшої доробки та зберігання.

В межах придбання у ТОВ «АГРОТРЕЙД-ВИРОБНИЦТВО» послуг по очищенню соняшнику, позивач був учасником фактичних операцій, що підтверджуються всіма необхідними первинними документами, як то договором, актами на очищення, платіжними документами, виписками банку, актами виконаних робіт (наданих послуг) та іншими.

01 серпня 2021 року між ТОВ «ПРОХОРСЬКЕ» (Замовник) та ТОВ «АГРОТРЕЙД-ВИРОБНИЦТВО» (Виконавець) було укладено договір про надання послуг № ВУ-01/2108-01, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого, Виконавець зобов`язується надати замовнику за плату послуги з очистки та протравлювання насіння, а Замовник - своєчасно їх прийняти та оплатити. Тобто, надання послуг із сушіння зерна, договором не передбачено.

Згідно з п. 4.1. договору, сторони, керуючись вільним волевиявленням та за відсутності державного регулюванню цін у даних договірних відносинах, узгодили, що ціна послуг за очистку 1 т без затарювання становить 150,00 грн, в т.ч. ПДВ, а загальна вартість послуг за договором визначається шляхом підсумовування вартості послуг, зазначеної в актах прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до п.п. 1.3., 4.2.1., 6.3. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 31.07.22 р. до договору, послуги надаються поетапно до 31.12.22 р., оплата вартості послуг проводиться поетапно до 31.12.22 р., договір діє до 31.12.22 р. але у будь-якому випадку до моменту остаточного виконання по ньому зобов`язань сторонами.

Відповідно до п. 2.1.3., 2.1.4. Виконавець зобов`язується протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту закінчення надання послуг та/або певного етапу надання послуг за договором, підготувати та надати Замовнику для підписання Акт прийому-передачі наданих послуг та надавати Замовнику по факту виконання послуг податкові накладні та іншу необхідну первинну документацію, відповідно до вимог законодавства.

Послуги Виконавцем надавалися із використанням КЗС, який на час надання спірних послуг знаходиться у користуванні Виконавця відповідно до договору оренди рухомого майна № ВА-21/2112-01 від 01.12.21 р. та включений Виконавцем до Повідомлення за формою 20-ОПП, що додаються.

Факт виконання очистки підтверджується Актами на сортування та сушіння продукції рослинництва (за формою № 82, затвердженої наказом Мінсільгоспу СРСР від 24.02.72 р. № 269-2): № 29 від 16.11.22 р., за яким прийнято соняшник у кількості 74980 кг, отримано після очистки 64430 кг, невикористовувані відходи 10550 кг; № 32 від 16.11.22 р., за яким прийнято соняшник у кількості 183440 кг, отримано після очистки 163310 кг, невикористовувані відходи 20130 кг; № 31 від 22.11.22 р., за яким прийнято соняшник у кількості 87140 кг, отримано після очистки 71440 кг, невикористовувані відходи 15700 кг.

Так, в Акті перевірки відповідач вказує на порушення оформлення вказаних Актів та посилається на Наказ від 08.04.2021 р. № 728, типову форму № 34, проте, таке посилання є безпідставним, оскільки форма № 34 використовується підприємствами елеваторного типу, які мають відповідні сертифіковані лабораторії та обладнання для визначення показників та не може бути застосовано, при очищенні зерна власним обладнанням.

Окрім того, неможна встановити порушення заповнення форми № 34, якщо підприємством використовується інша форма акту, яка законом не заборонена, і фактично надавалися послуги лише з очистки, як і передбачено умовами договору.

Так для оформлення надходження та руху отриманої продукції зернових культур можна застосовувати форми, затверджені наказами Мінсільгоспу СРСР від 16.05.77 р. № 269-1 та від 24.11.72 р. № 269-2.

Вказані нормативні документи є чинними, відповідно до постанови Верховної Ради від 12.09.91 р. № 1545-ХII.

Факт надання послуг з очищення підтверджується Актами здачі-приймання робіт (надання послуг), на загальну суму 51 834,00 грн з ПДВ: № 1176 від 16.11.22 р. на загальну суму 11 247,00 грн, в т.ч. ПДВ - 1 874,50 грн (очищено 74,98 т); № 1178 від 17.11.22 р. на загальну суму 27 516,00 грн, в т.ч. ПДВ - 4 586,00 грн (очищено 183,44 т); № 1177 від 22.11.22 р. на загальну суму 13 071,00 грн, в т.ч. ПДВ - 2 178,50 грн (очищено 87,14 т).

ТОВ «АГРОТРЕЙД-ВИРОБНИЦТВО» було виписано, подано на реєстрацію та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму 51 834,00 грн з ПДВ: № 47 від 16.11.22 р. на загальну суму 11 247,00 грн, в т.ч. ПДВ - 1 874,50 грн; № 48 від 17.11.22 р. на загальну суму 27 516,00 грн, в т.ч. ПДВ - 4 586,00 грн; № 49 від 22.11.22 р. на загальну суму 13 071,00 грн, в т.ч. ПДВ - 2 178,50 грн.

ТОВ «ПРОХОРСЬКЕ» здійснено оплату за надані послуги, зокрема, відповідно до платіжної інструкції № ПР03796 від 08.12.22 р. на суму 51 834 грн, де у призначені платежу вказано: Оплата по договір про надання послуг № ВУ-01/2108-01 від 01.08.21 р., у т.ч. ПДВ 20%. Послуги оплачено в повному обсязі.

Вказані господарські операції по договору відображені в бухгалтерському обліку, що підтверджується обігово-сальдова відомість по рахунку № 631 за період 16.11.22-08.12.22 р.

Таким чином, позивачем виконано умови вищевказаного договору, у зв`язку із чим, з додержанням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», складено первинні бухгалтерські документи.

Враховуючи наведене, суд погоджується із позицією позивача, що висновки акту перевірки, на підставі яких прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані наданими ним доказами.

Отже, документально підтверджено, що послуги з очистки соняшнику були використані в господарській діяльності товариства у листопаді 2022 року.

За наявності первинних документів (податкових і видаткових накладних, банківських виписок, актів приймання-передачі) факт придбання і використання товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності позивача не спростовується.

Так, частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно абзацу одинадцятого статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 вказаного Закону).

Таким чином, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

У відповідності до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно із підпунктом «а» пункту 198.1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

У відповідності до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, за наявності ділової мети, руху активів, первинних документів (договору, податкових накладних, платіжних документів, актів на очищення, актів приймання-передачі наданих послуг, тощо) та інших документів, які дають змогу визначити, які саме послуги придбавалися, за якою ціною, між якими контрагентами, факт використання послуг у господарській діяльності та обліку товариства не спростовується.

Окрім того, зазначені первинні документи оформлені належним чином, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

Отже, спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Також позивач, у відповідності до податкового законодавства, відобразив вказані операції у бухгалтерському обліку та здійснив формування від`ємного значення у відповідних деклараціях. Оригінали всіх первинних документів, що підтверджують факти виконання вказаних господарських операцій були надані інспекторам ГУ ДПС в Чернігівській області в ході перевірки та додавалися до скарги, при оскарженні податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначені обставини, свідчать про необґрунтованість та безпідставність висновків податкового органу та втручання в господарську діяльність платника податків щодо права вільного здійснення господарської діяльності та самостійного визначення порядку і способу виробництва продукції (доробки зерна), за наявності зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних, що свідчить про протиправність рішення в частині зменшення розміру від`ємного значення ПДВ на 8 639 грн.

Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що сторонами були виконані всі умови договору надання послуг № ВУ-01/2108-01 від 01.08.2021 року, первинні бухгалтерські документи складені з додержанням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», послуги використані у господарській діяльності, а контрагентом - ТОВ «АГРОТРЕЙД-ВИРОБНИЦТВО» належним чином зареєстровано в ЄРПН податкові накладні.

За наявності зареєстрованих в ЄРПН, у відповідності до закону, податкових накладних, висновок про завищення суми від`ємного значення суперечить вимогам законодавства щодо підстав перевірки, призначеної відповідно до п. 78.1.8. ПКУ.

Разом з тим, відповідачем не підтверджено висновки, встановлені під час перевірки, не надано належної оцінки первинним документам, висновки Акту перевірки не враховують і не спростовують наявних у Товариства і наданих Податковому органу первинних документів, не містять оцінки господарських операцій, за результатами яких складено ці документи, а тому, оскаржуване ППР підлягає частковому скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Прохорське" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 20.09.2023 року № 9248/ж10/25-01-07-00 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 8639,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 24 січня 2024 року.