Справа № 620/7078/23
Суддя: Василь НЕПОЧАТИХ
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Чернігів Справа № 620/7078/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.04.2023 № 39 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, через відсутність необхідного стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи продавця з 29.09.1998 по 01.09.2000 у приватного підприємця ОСОБА_2 , з 30.10.2000 по 31.12.2000, з 01.10.2001 по 30.09.2022 у підприємця ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком з 21.03.2023 та здійснити її виплату.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно до трудового стажу не зарахований періоди його роботи продавцем з 29.09.1998 по 01.09.2000 у приватного підприємця ОСОБА_2 , з 30.10.2000 по 31.12.2000, з 01.10.2001 по 30.09.2022 у підприємця ОСОБА_3 . Зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у відзиві просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що до страхового стажу позивача не зарахований період роботи згідно записів трудової книжки з 29.09.1998 по 01.09.2000 у приватного підприємця ОСОБА_2 , оскільки відсутні підстави прийняття та звільнення з роботи. Будь-яких уточнюючих довідок про спірний період роботи та документів про реорганізацію позивачем надано не було. Також зазначає, що у трудовій книжці запис про роботу позивача у період з 30.10.2000 по 31.12.2000 відсутній, а період роботи позивача після 01.01.2001 зараховано до страхового стажу відповідно до відомостей, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 28.03.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши трудову книжку та документи, що підтверджують періоди роботи (а.с. 63).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.04.2023 № 39 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж становить 30 років. Страховий стаж заявника становить 28 років 03 місяці 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком (а.с. 19).

Також вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою з 29.09.1998 по 01.09.2000, оскільки відсутні підстави прийняття та звільнення з роботи.

Період роботи з 01.01.2001 зараховано до страхового стажу відповідно до відомостей, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (стаття 1 Закону № 1058-1V, який набрав чинності з 01.01.2004).

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону № 1058-1V, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років.

Згідно частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

В силу вимог абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вбачається з записів № 7-8 копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 11.08.1981 ОСОБА_1 працювала продавцем у період з 28.09.1998 по 01.09.2000 у приватного підприємця ОСОБА_2 (а.с. 18, 81).

Зазначений стаж також підтверджується копією трудового договору від 28.09.1998, укладеного на два роки між позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_2 ; копією трудового договору від 05.03.1999, укладеного строк на один рік між позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_2 ; копіями заяв на одержання патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, в яких ОСОБА_1 була вказана підприємцем як особа, яка перебуває з ним у трудових відносинах, копією довідки Талалаївської ДПІ ГУ ДПС України в Чернігівській області від 19.01.2024 № 819/6/25-01-70-60, виданої ОСОБА_2 , зокрема, про те, що згідно поданої звітності, у період з 26.05.1997 року по 30.09.2000 рік він перебував на фіксованій сплаті прибуткового податку з громадян (а.с. 5, 6, 13-16, 84).

Вказані записи трудової книжки містять інформацію про періоди роботи, займану посаду та печатку приватного підприємця.

Суд не знаходить поважними посилання відповідача на те, що стаж роботи з 29.09.1998 по 01.09.2000 не був зарахований позивачу, оскільки в записах трудової книжки відсутні підстави прийняття та звільнення з роботи, оскільки факт роботи позивача у спірний період у приватного підприємця ОСОБА_2 підтверджується основним документом, а саме трудовою книжною позивача, а також додатково копіями трудових договорів від 28.09.1998, від 05.03.1999, копіями заяв на одержання патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, в яких ОСОБА_1 була вказана підприємцем як особа, яка перебуває з ним у трудових відносинах та копією довідки Талалаївської ДПІ ГУ ДПС України в Чернігівській області від 19.01.2024 № 819/6/25-01-70-60.

Щодо недоліків при заповненні трудової книжки, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд також звертає увагу, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Отже, період роботи позивача з 28.09.1998 по 01.09.2000 у приватного підприємця ОСОБА_2 має бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .

Позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи продавця з 30.10.2000 по 31.12.2000 у підприємця ОСОБА_3 , не підлягає задоволенню, оскільки у трудовій книжці відсутній будь-який запис про роботу позивача у вказаний період.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи продавця з 01.10.2001 по 30.09.2022 у підприємця ОСОБА_3 , то суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги в цій частині, оскільки, як вбачається з оскаржуваного рішення, права позивача не порушені, період роботи позивача після 01.01.2001 зараховано до страхового стажу відповідно до відомостей, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 була прийнята на роботу до приватного підприємця ОСОБА_3 12.07.2005 та у подальшому була звільнена 30.06.2009.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.04.2023 № 39 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до трудового стажу позивача період роботи з 28.09.1998 по 01.09.2000 у приватного підприємця ОСОБА_2 .

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 21.03.2023 та здійснити її виплату, то суд зазначає таке.

З практики Європейського суду витікає, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Частиною першою статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, зокрема, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Отже, вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву позивача від 28.03.2023 про призначення пенсії за віком.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В силу вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 620,00 грн.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.04.2023 № 39 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 28.09.1998 по 01.09.2000 у приватного підприємця ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2023 про призначення пенсії за віком.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 620,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.01.2024.

Суддя Василь НЕПОЧАТИХ