Справа № 500/6845/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6845/23

24 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі, відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі, відповідач-3), в якому, з врахуванням уточненої позовної заяви, просить скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №94 від 14.06.2023, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №94 від 16.08.2023, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській, області №94 від 09.10.2023, визнавши дії відповідачів неправомірними, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком період роботи до служби в армії з 04.08.1977 по 13.11.1978 - 1р. 3міс. 9 дн.; період роботи після служби в армії з 10.03.1981 по 12 жовтня 1983 року - 2р.7 міс. 2 дн.; і повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 06 червня 2023 року на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає протиправними дії та рішення відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком. На думку позивача, відповідачі протиправно не зарахували до стажу, який дає право на призначення пенсії період роботи до служби в армії з 04.08.1977 по 13.11.1978р. - 1 р. 3 міс. 9 дн., період роботи після служби в армії з 10.03.1981 по 12 жовтня 1983 року - 2р. 7міс. 2дн. Всього: 3 роки 10 міс. 11днів. Позивач вважає, що записами в трудовій книжці, військовому квитку, уточнюючими довідками повністю доведено необхідний 15 річний стаж для призначення йому пенсії за віком. Крім того, звернув увагу суду на тому, що згідно довідки Бучацького об`єднаного управління ПФУ Тернопільської області № 26 від 06.06.2018 року на момент звернення 05.06.2018 року наявний страховий стаж становить 16 років 3 місяці 22 дні, тобто існує розбіжність в різних установах Пенсійного фонду щодо страхового стажу позивача. Крім цього, просить врахувати, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку, вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу. Також, вважає, що пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини особи, збереження яких не може нею контролюватись, відтак на цю особу не може покладатись відповідальність за їх збереження. Об`єктивна неможливість дослідження таких документів не може бути підставою для відмови у задоволенні позову за обставин, коли право на відповідний вид пенсії підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, а відсутність уточнюючих документів в даному випадку не може бути перешкодою для зарахування позивачу вказаного періоду роботи до стажу, який дає право на пенсію за віком. На думку позивача, наведене свідчить про наявність у нього права на пенсію за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 26.10.2023 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 08.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Просить врахувати, що до страхового стажу позивача не враховано період роботи в Бучацькій ЗРБД з 04.08.1977 по 12.10.1983, оскільки всупереч вищенаведеному в трудовій книжці відсутні відповідні записи про звільнення з роботи та прийняття на роботу (на час служби проходження військової служби), тому до страхового стажу зараховано лише період військової служби з 13.11.1978 по 18.11.1980. Отже, вважає, що страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно документів, доданих до заяви про призначення пенсії, та з урахуванням інформації з системи персоніфікованого обліку складає 11 років 05 місяців 24 дні.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що відповідно до наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу на час звернення з заявою про призначення пенсії вік заявника складав 65 років та загальний страховий стаж 09 років 00 місяців 15 днів (на день звернення з заявою від 06.06.2023), що, на думку відповідача - 2, є недостатнім та не дає підстав для призначення пенсії за віком.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії та долучених до неї документів, Головним управлінням відмовлено в зарахуванні періоду навчання згідно довідки від 13.07.2018 № 105 з 06.06.1976 по 09.11.1976, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації. Крім того, просить врахувати, що Головним управлінням відмовлено позивачу у зарахуванні періодів роботи згідно архівних довідок про заробітну плату від 03.07.2023 № 995/03-02, від 24.04.2018 № 415/03-02 та від 03.07.2023 № 994/03-02. Згідно акта, складеного за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 06.07.2023 №1900-1103-1/3276 прослідковується трудова діяльність та регулярне нарахування заробітної плати позивачеві в період проходження військової служби згідно військового квитка № НОМЕР_1 від 12.11.1978 з 13.11.1978 по 18.11.1980. Відтак, вважає, що у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу, Головним управлінням правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

Від представника позивача на адресу суду надійшли відповіді на відзиви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в яких представник позивача підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю.

Судом встановлено, що 06.06.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком №94 від 14.06.2023 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. З даного рішення слідує, що загальний страховий стаж позивача складає 09 років 15 днів, в той час як відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідний страховий стаж після досягнення віку 65 років становить від 15 до 20 років. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зазначило, що до загального страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Після цього, позивач 08.08.2023 звернувся із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №94 від 16.08.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховані періоди навчання згідно довідки від 13.07.2018 №105 з 06.05.1976 по 09.11.1976, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації, роботи згідно архівних довідок про заробітну плату від 03.07.2023 №995/3-02 від 24.04.2018 №415/03-02, від 03.07.2023 №994/03-02. Згідно акта, складеного за результатами проведення перевірки та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 06.07.2023 №1900-1103-1-3276 прослідковується трудова діяльність та регулярне нарахування заробітної плати заявникові в період проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_2 від 12.11.1978, з 13.11.1978 по 18.11.1980, що викликає сумніви щодо легальності роботи/військової служби.

Крім цього, у відповідь на звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області направило на адресу позивача лист №8103-8252/А-02/8-1900/23 від 08.09.2023, з якого слідує наступне. До страхового стажу позивача не враховано період роботи в Бучацькій ЗРБД, з 04.08.1977 по 12.10.1983, оскільки в цей період позивач проходив військову службу, проте в трудовій книжці відповідні записи про звільнення з роботи та прийняття на роботу (на час служби) відсутні. Тому до страхового стажу зараховано лише період військової служби з 13.11.1978 по 18.11.1980. Крім цього, в даному листі Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зазначило, що ними направлено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перегляду рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії в частині обчислення страхового стажу, з урахуванням акту проведеної перевірки.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №94 від 09.10.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано: навчання згідно довідки від 13.07.2018 №105 з 06.05.1976 по 09.11.1976, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації; період роботи згідно трудової книжки з 04.08.1977 по 12.10.1983, оскільки даний період роботи перетинається з періодом проходження строкової військової служби, за який наявне нарахування заробітної плати згідно архівної довідки про заробітну плату №995/03-02 від 03.07.2023 (акт зустрічної перевірки архівної довідки про заробітну плату №995/03-02 від 03.07.2023 не містить інформації про наявність наказу про звільнення з роботи у зв`язку із призовом в ряди радянської армії та наказу про прийняття на роботу після звільнення у запас з рядів радянської армії); період роботи згідно трудової книжки з 16.11.1984 по 21.03.1988, оскільки запис про звільнення засвідчено нечітким відбитком печатки, однак до страхового стажу враховано період роботи згідно архівних довідок про заробітну плату №415 від 24.04.2018 та №994/03-02 від 03.07.2023.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідачів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Предметом спірних правовідносин є правомірність прийняття відповідачами спірних рішень про відмову у призначенні пенсії за віком, а також не зарахування відповідачами до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком період роботи до служби в армії з 04.08.1977 по 13.11.1978 - 1р. 3міс. 9дн.; період роботи після служби в армії з 10.03.1981 по 12 жовтня 1983 року - 2р. 7міс. 2дн., з приводу чого суд зазначає наступне.

Як слідує з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , позивач з 04.08.1977 по 12.10.1983 працював у Бучацькій ЗРБД на посаді шофера, що також підтверджується Наказами (архівний витяг) Бучацької побутово-ремонтної будівельної дільниці від 15.08.1977 та №69 від 14.10.1983.

Згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_2 , обліково-послужної картки, позивач проходив військову службу у період з 13.11.1978 по 18.11.1980.

Разом з тим, як вбачається з відомостей про розрахунок стажу Форми РС-право, позивачу зараховано до страхового стажу період проходження військової служби.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачу не зараховані періоди роботи до проходження військової служби з 04.08.1977 по 12.11.1978 та після проходження військової служби з 19.11.1980 по 12.10.1983.

При цьому, у спірному випадку, відповідачі, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком, покликаються на регулярне нарахування заробітної плати заявникові в період проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_2 від 12.11.1978, з 13.11.1978 по 18.11.1980, що викликає сумніви щодо легальності роботи/військової служби, спірний період роботи позивача перетинається з періодом проходження строкової військової служби , за який наявне нарахування заробітної плати згідно архівної довідки про заробітну плату №995/03-02 від 03.07.2023 (акт зустрічної перевірки архівної довідки про заробітну плату №995/03-02 від 03.07.2023 не містить інформації про наявність наказу про звільнення з роботи у зв`язку із призовом в ряди радянської армії та наказу про прийняття на роботу після звільнення у запас з рядів радянської армії).

Суд критично оцінює такі доводи, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такі висновки суду узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 06.03.2018 у справах №754/14898/15-а, №127/9055/17, від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 08.02.2021 у справі №487/68/17, від 30.09.2021 у справі №300/860/17.

Крім цього, відповідачами у справі не заперечується зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби у період з 19.11.1980 по 12.10.1983, що зокрема, вбачається з листа Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області у листі за №8103-8252/А-02/8-1900/23 від 08.09.2023.

Суд також зазначає, що на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивачем також подано до суду копії наступних документів: архівної довідки №995/03-02 від 03.07.2023, архівної довідку №415/03-02 від 24.04.2018, свідоцтва серії НОМЕР_4 , свідоцтва серії НОМЕР_5 , довідки про наявний страховий стаж за №26 від 06.06.2018, виданої Бучацьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Водночас, на думку суду, відповідачі, отримавши документи про призначення пенсії, належним чином не надали оцінку записам та відомостям трудової книжки позивача, яка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Водночас пенсійний орган не був позбавлений можливості використати свої права, передбачені ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 та звернутися з відповідним запитом або провести перевірку на підприємствах, з якими позивач перебував в трудових відносинах, чи в архівній установі.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 64 Закону України №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, зокрема отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Отже, реалізація права особи на отримання пенсії здійснюється шляхом подання заяви до компетентного органу із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. В свою чергу, працівник пенсійного органу під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів та відповідність оформлення таких вимогам законодавства, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів до страхового стажу.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання відповідачами у межах спірних правовідносин обов`язків щодо перевірки поданих позивачем при зверненні за призначенням пенсії документів та інформування заявника про те, які документи належить надати додатково.

Відтак, на переконання суду у спірному випадки дії відповідачів є протиправними, а спірні у даній справі рішення відповідачів протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

При цьому, у даній справі належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 04.08.1977 по 12.11.1978 та з 19.11.1980 по 12.10.1983, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень в порядку частини третьої ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №94 від 14.06.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №94 від 16.08.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №94 від 09.10.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 04.08.1977 по 12.11.1978 та з 19.11.1980 по 12.10.1983, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 178 (сто сімдесят вісім) грн 93 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 178 (сто сімдесят вісім) грн 93 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 178 (сто сімдесят вісім) грн 93 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 24 січня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи: позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 ); відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ); Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, 3, під`їзд, пов.1, к.58, Харків, 61022, ); Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (місцезнаходження: вул.Смілянська, 23, м.Черкаси, 18000, ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.