Справа № 420/17324/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/17324/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року, прийняте у складі суду судді Левчук О.А. в місті Одеса, по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому позивач просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про відмову ОСОБА_1 та її малолітній доньці ОСОБА_2 у призначенні допомоги на проживання внутрішньо-переміщеним особам, яке оформлене листом від 14.02.2023 року № 02-В-3605-0;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 та її малолітній доньці ОСОБА_2 щомісячної допомоги на проживання внутрішньо-переміщеним особам, визначену Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо-переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року, починаючи з 24.03.2023 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року, зокрема, залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 , задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 14.02.2023 року про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, згідно заяви від 12.06.2023 року, відповідно до Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом порушено норми матеріального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що на момент набрання Порядком № 332 позивачка проживала у місті Одесі та не здійснювала переміщення, а згідно з вказаним Порядком допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані до 24.02.2022 у регіонах, що не включені до переліку, затвердженому розпорядженням № 204, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу відповідно до Постанови № 505. Апелянт вказує, що оскільки заявниця не повідомляла про повернення до покинутого постійного місця проживання, та не надала доказів, які підтверджують факт нового переміщення з 2015 року у визначений законодавством термін, права на отримання допомоги вона не набула, що узгоджується з роз`ясненням Мінсоцполітики. Крім того, апелянт зазначає, що місто Одеса не було включено до переліку тимчасово окупованих територій або територій адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії, затверджених Наказом № 309.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та її дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеними особами з м. Бахмут, Донецька область, та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками від 04.08.2015 року № 5137-2917, від 21.11.2018 року № 5137-6520 (а.с. 64-65).

02 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення із заявою в якій просила надати письмові пояснення щодо підстав відмови у виплаті ВПО (а.с. 63).

14 лютого 2023 року Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради листом № 02-В-3605-0 надано відповідь та повідомлено, що оскільки на момент виникнення події 24.02.2022 ОСОБА_1 не отримувала допомогу та нею не підтверджено факт нового переміщення з 2015 року у визначений законодавством термін, права на призначення допомоги згідно постанови КМУ № 332 не має (а.с. 61-62).

12 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення із заявою в якій просила призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з дня подачі заяви (а.с. 56-60).

21 червня 2023 року Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради листом № 02-В-3605/2-0 надано відповідь та повідомлено, відповідно до змін в законодавстві допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як ВПО до 24.02.2022 року у регіонах, що не включені до переліку, затвердженому розпорядженням № 204, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу відповідно до Урядової постанови № 505. Тобто, якщо ВПО, яка була облікована до 24.02.2022 року у регіоні, що включений до переліку, затвердженому розпорядженням № 204, та не отримувала допомогу відповідно до Урядової постанови № 505 (в тому числі якій було припинено виплату такої допомоги), може отримати допомогу відповідно до Порядку № 332 лише у разі нового переміщення, яке здійснено відповідно до Порядку № 509. Оскільки, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі як внутрішньо переміщена особа з серпня 2015 року та на момент виникнення подій 24.02.2022 року допомогу на проживання не отримувала, та не було здійснено нового переміщення з 2015 року, не було підтверджено факт повернення до зареєстрованого місця проживання, не надано інформації щодо зруйнованого житла за адресою реєстрації, тому права на призначення допомоги відповідно до чинного законодавства немає (а.с. 54-55).

Позивач, вважаючи рішення відповідача протиправним, звернулась до суду за захистом своїх прав та прав своєї малолітньої дитини.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачі є внутрішньо переміщеними особами з м. Бахмут, Донецька область, що підтверджено відповідними довідками, перебувають на обліку, як внутрішньо переміщені особи в м. Одесі, відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 та її дитині ОСОБА_2 у наданні щомісячної адресної допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014 року (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1706-VII) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ст. 2 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

До 20.03.2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (далі Порядок №505).

Пунктом 2 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

20.03.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок №332, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), з прийняттям якої постанова Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" втратила чинність.

Згідно п.п. 1-3 Порядку № 332, цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 14 квітня 2022 року, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 та її дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеними особами з м. Бахмут, Донецька область, та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками від 04.08.2015 року № 5137-2917, від 21.11.2018 року № 5137-6520 (а.с. 64-65).

Тобто, відповідачем підтверджено факт внутрішнього переміщення позивача та її дитини відповідними довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з цим, оскаржуваним рішенням відмовлено позивачу у призначенні допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі, як такій, що не має права на її отримання.

В оскаржуваних рішеннях відповідач вказує на відсутність підстав для призначення позивачу вказаної допомоги, оскільки згідно абз 7 пункту 3 Порядку №332, допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно визнані необґрунтованими наведені доводи відповідача, які визначені в якості підстав для відмови позивачу у призначенні допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що виключний перелік осіб, яким не надається допомога на проживання, як внутрішньо переміщеним особам, визначений у п. 3 Порядку № 332.

Так, згідно п. 3 Порядку № 332 допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Таким чином, допомога на проживання не надається особам, які станом на 24 лютого 2022 року не отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та які були обліковані як внутрішньо переміщені особи у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку.

В свою чергу, в абзаці першому пункту 2 Порядку № 332 визначено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 204-р Донецька та Одеська області входять до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Бахмут Донецької області, перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа в м. Одесі, при цьому Одеська області входить до переліку, визначеного розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року № 204-р, на яке йдеться посилання абзаці першому пункту 2 Порядку № 332, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного рішення про відмову позивачу у призначенні допомоги на проживання.

Посилання апелянта на роз`яснення Міністерство соціальної політики України, колегія суддів оцінює критично, оскільки лист Мінсоцполітики не є нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, носить виключно рекомендаційний/ інформаційний характер, та не є обов`язковим для виконання / застосування. При цьому, Мінсоцполітики взагалі позбавлене повноважень тлумачити норми чинного законодавства, тому висновки викладені у вказаному листі зроблені із перевищенням органом виконавчої влади своїх повноважень, та фактично містять суб`єктивне тлумачення норм матеріального права, яке судом до уваги не приймається.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на Перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджений наказом Мінреінтеграції, оскільки Порядком № 332 чітко передбачено посилання на розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204, яке містить виключно території областей, а не певних населених пунктів на території вказаних областей.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко