Справа № 420/25465/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ТЕМП» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ТЕМП» (далі по тексту позивач, ТОВ «ЗАВОД ТЕМП») до Головного управління ДПС в Одеській області (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №21718/15-32-04-06 від 30.08.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що Головним управлінням ДПС в Одеській області було проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ТОВ «ЗАВОД ТЕМП». За результатами перевірки було складено Акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків платежів, зборів від 02.08.2023 №20783/15-32-04-06/02971268. На підставі Акту перевірки було складено податкове повідомлення-рішення від 30.08.2023 №21718/15-32-04-06, яким ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50 % у сумі 22 393,08 грн. на підставі п 124.3 ст. 124 Податкового кодексу України за затримку на 383,292 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 44 786,15 грн.

Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення мотивовані наступним.

Так, позивачем зазначено, що з Акту про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків платежів, зборів №20783/15-32-04-06/02971268 від 02.08.2023 вбачається, що контролюючий орган стверджує, що платник податків умисно вчинив порушення, тобто несвоєчасно сплатив податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Єдиними аргументами податкової служби щодо саме умисності вчинення порушення, тобто несвоєчасної сплати податків, є факт подання декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та обізнаність позивача з вимогами Податкового кодексу України. Однак, сама по собі обізнаність платника податків про вимоги податкового законодавства не свідчить, на думку позивача, про наявність умислу в діях платника.

Відповідачем належним чином не обґрунтовано застосування до платника податку саме п. 124.3 ст. 124 ПК України, положення якого передбачають накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання. Так, відповідно до податкової декларації з податку на нерухоме майно за 2022 рік (№ від 03 лютого 2022 року) ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» узгоджена сума грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2022 року становить 217 477,00 грн. в поквартальному розрахунку 54 369,25 грн. кожного кварталу. У зв`язку з початком військової агресії російської федерації на території України та введенням військового стану на території країни у позивача сформувався податковий борг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за березень-грудень 2022 року у сумі 181 230,84 грн. Відповідно до платіжного доручення №258 від 17 травня 2023 року ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» було здійснено оплату у розмірі 44786,15 грн. з призначенням платежу «податок на нерухоме майно за перший квартал 2023р.». Однак, у зв`язку з наявною заборгованістю за податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, контролюючим органом було зараховано цю суму, як часткова сплата податків за 2022 рік. Факт допущення вказаного порушення (несвоєчасної сплати податків) позивачем не заперечується, проте ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» вказує на відсутність умислу в його діях, та наявність об`єктивних обставин, що спричинили неможливість своєчасної оплати боргу.

Позивач вказує, що необхідною умовою притягнення платника податків до фінансової відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого пунктом 124.3 статті 1.24 ПК України, є наявність умисних дій та вини такого платника податків, що зумовлює обов`язок контролюючого органу під час перевірки встановити доведеність обставин, які б свідчили про цілеспрямоване створення платником податків умов, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПК України. Із змісту спірного податкового повідомлення-рішення вбачається, що контролюючим органом застосовано до позивача штраф в розмірі 50 відсотків від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання, як за діяння, які вчинені умисно, що передбачено пунктом 124.3 статті 124 ПК України. Однак, в акті перевірки контролюючим органом не зазначено обставини та не доведено фактів, які свідчили б про умисне порушення платником податків строків сплати грошового зобов`язання.

Крім того, на думку позивача не видається можливим встановлення у межах камеральної перевірки таких обставин, що свідчать про винність та умисність діянь платника податків, оскільки згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, які об`єктивно не можуть підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини.

Також позивач зазначає, що факт несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання є єдиним порушенням на яке посилається податковий орган, проте дані посилання не є доказом наявності умислу в діях позивача, а саме не є доказом наявності діяння, передбаченого пунктом 124.3 цієї статті, яке призвело до прострочення сплати грошового зобов`язання. Натомість, позивач не мав об`єктивної можливості дотримуватись правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність та діяв добросовісно та з належної обачністю.

Порушення строку сплати узгоджених грошових зобов`язань пов`язане зі скрутним фінансовим станом підприємства, що вбачається з Фінансової звітності малого підприємства станом на 30 вересня 2022 року та Фінансової звітності малого підприємства станом на 31 грудня 2022 року.

Відповідно до Фінансової звітності малого підприємства станом на 30 вересня 2022 року непокритий збиток (код рядка 1420) підприємства на кінець звітного періоду становить - (2 183,1), тобто більше 2 мільйонів. Чистий збиток підприємства (код рядка 2350) становить - (551,7).

Відповідно до Фінансової звітності малого підприємства станом на 31 грудня 2022 року непокритий збиток (код рядка 1420) підприємства на кінець звітного періоду становить - (2 217,5), тобто знов більше 2 мільйонів. Чистий збиток підприємства (код рядка 2350) становить - (586,1).

У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення російської федерації, введенням військового стану та цілодобовими обстрілами м. Одеса виробнича діяльність позивача майже повністю була зупинена.

До того ж, до початку війни позивач отримував прибуток від здачі в оренду нежитлових приміщень. Однак, після початку повномасштабного вторгнення більшість орендарів призупинили дію договорів оренди до кінця військової стану, у зв`язку з зупиненням господарської діяльності.

Також, позивач зазначає, що багато замовників послуг ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» залишилася на тимчасове окупованій території, що унеможливило подальшу співпрацю з підприємствами, зокрема це ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», ПП НТЦ «ПРОМАВТОСВАРКА», ТОВ «Мелітопольінструмент», тощо.

Вищевикладені обставини лишили ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» значного відсотку прибутку.

Позивач вказує, що враховуючи наведені обставини, ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» на підставі пункту 3 розділу ІІ Порядку підтвердження можливості чи не можливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України звернувся до контролюючого органу з заявою від 26.09.2022 року, у якій зазначив, що ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» з 01 березня 2022 року та до закінчення дії воєнного стану не має можливості сплачувати наступні податки: податок на нерухоме майно, податок на землю.

Однак, контролюючий орган 12.10.2022 року прийняв Рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку № 20/15-32-04, яким вирішив, що ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» має можливість своєчасно виконувати свої податкові обов`язки.

При цьому в акті перевірки зазначена інформація, яка не відповідає дійсності, а саме зазначено, що заява про відсутність можливості своєчасного виконання податкових обов`язків не надходила. Позивач вказує, що 16.05.2023 року ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» звернувся до контролюючого органу з заявою про розстрочення податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та з заявою щодо надання розстрочення податкового боргу по земельному податку. Заява про розстрочення податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки була проігнорована податкової службою та відповіді позивач нe отримав.

Крім того, позивач зазначає, що на сьогоднішній день борг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №432 від 06 вересня 2023 року, відповідно до якої ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» сплатив суму у розмірі 181230,84 на казначейські рахунки з призначення платежу «податок на нерухоме майно відмінне від зем.ділян. сплач. юр. особами, які є власниками об`єктів нежитлов. нерухом. За березень-грудень м-ць 2022р.».

З огляду на викладене, на думку позивача, Акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків платежів, зборів N220783/15-32-04-06/02971268 від 02.08.2023 року не містить достатніх обґрунтувань умисного вчинення позивачем порушення та необхідності застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених пунктами 124.3 статті 124 Податкового кодексу України (як зазначено у висновку акта перевірки), а діях платника податків є наявність об`єктивних обставин, що спричинили неможливість своєчасної оплати боргу.

До того ж, у акті перевірки (розділ III. Висновки) зазначалось, що в результаті проведення камеральної перевірки встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки протягом строків, визначених пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ (Із змінами та доповненнями). Однак, пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України не визначає терміни сплати податкового зобов`язання платником податків. Отже, у акті перевірки здійснена невірна кваліфікація порушення податкового законодавства платником податків, відмінна від тої, яка зазначена у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

Також, позивач вказує, що у формі додатку до податкового повідомлення рішення - розрахунок (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до статті 124 Податкового кодексу України ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» в колонці реєстраційний номер документу (звітності), зазначений невідомий номер, а саме: . В той же час, податкова декларація з податку на нерухоме майно за 2022 рік ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» має №. Отже, незрозуміло з якого документа/ податкової декларації здійснювався розрахунок (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до статті 124 Податкового кодексу У країни ТОВ «ЗАВОД ТЕМП».

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 25.09.2023 року суд відкрив провадження в адміністративній справі та ухвалив розгляд справи №420/25465/23 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 25.10.2023 року.

28.09.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відповідач зазначив, що на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та за результатами перевірки складено Акт про результати перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 02.08.2023 № 20783/15-32-04-06/02971268.

На підставі вищезазначеного Акту перевірки, а також в порядку пп. 266.10.1 п.266.10 ст. 266 ПК України ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» за порушення строку сплати самостійно визначеного узгодженого грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за період 2022 року, винесено податкове повідомлення-рішення від 30.08.2023 № 21718/15-32-04-06 (форма «Ш») за затримку на 383, 292 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 44 786, 15 грн. та зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% - у сумі 22 393, 08 грн.

При складанні Акту, в розділі ІІІ «Висновок» було вказано 266 статтю ПК України, щодо порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Проте, помилково зазначено п.п.266.7.5 п.266.7, а не п.п. 266.10.1 п.266.10 цієї статті. Відповідно до п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено, що юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 ПК України.

Платником подано декларацію на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік від 03.02.2022 № та дод. №2 до декларації №. Щодо невідповідності номеру податкової декларації відображеної в акті, відповідачем зазначено, що в ІКП нараховуються суми, які відображені в додатку №2 до поданої декларації.

Також, відповідачем зазначено, що інформація щодо наявності обставин, які звільняють від відповідальності або пом`якшують відповідальність за вчинення податкових правопорушень, відсутня.

Судове засідання, призначене на 25.10.2023 року, було перенесено у зв`язку з перебування судді у відпустці та призначено на 31.10.2023 року.

В судове засідання, призначене на 31.10.2023 року, з`явилися представники сторін.

Ухвалою від 31.10.2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 420/25465/23 до судового розгляду на 06.12.2023 року.

В судове засідання, призначене на 06.12.2023 року, з`явилися представники позивача. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншій справі. Суд визнав неповажними причини для відкладення розгляду справи та відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки дата судового засідання була узгоджена зі сторонами завчасно.

У судовому засіданні 06.12.2023 року під час розгляду справи по суті представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Суд в судовому засіданні з`ясував думку представників позивача щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 06.12.2023 року, суд задовольнив клопотання представників позивача та на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши сторін, розглянувши подані заяви по суті справи та докази для їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

Позивач ТОВ «ЗАВОД ТЕМП», , зареєстрований юридичною особою 18.09.2002 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 0024454.

Види діяльності підприємства: Основний: 28.29 Виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н.в.і.у.; Інші: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України головним державним інспектором Одеського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області проведено камеральну перевірку ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та за результатами перевірки складено Акт про результати перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 02.08.2023 № 20783/15-32-04-06/02971268.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме:

- декларація з податку на нерухоме майно (код платежу 18010400) від 03.02.2022 № , граничний термін сплати 29.04.2022, дата фактично сплати 17.05.2023, сума податкового боргу, що сплачено 18123,09; кількість днів прострочення 383;

- декларація з податку на нерухоме майно (код платежу 18010400) від 03.02.2022 № , граничний термін сплати 29.07.2022, дата фактично сплати 17.05.2023, сума податкового боргу, що сплачено 26663,06; кількість днів прострочення 292.

На підставі вищезазначеного Акту перевірки, а також в порядку пп. 266.10.1 п.266.10 ст. 266 ПК України ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» за порушення строку сплати самостійно визначеного узгодженого грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за період 2022 року, винесено податкове повідомлення-рішення від 30.08.2023 № 21718/15-32-04-06 (форма «Ш»), яким ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50 % у сумі 22 393,08 грн. на підставі п 124.3 ст. 124 Податкового кодексу України за затримку на 383,292 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 44 786,15 грн.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням №21718/15-32-04-06 від 30.08.2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Стаття 124 ПК України визначає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання.

Так, згідно з пунктом 124.1 цієї статті у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пункту 124.2 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 124.3 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Підпунктом 109.1 статті 109 ПК України встановлено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 109.2, 109.3 статті 109 ПК України встановлено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Стаття 112 ПК України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зокрема, встановлено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 112.1). Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2). У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи (пункт 112.7).

Також цієї нормою у пункті 112.8 визначено обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у статті 112-1 ПК України - обставини, що пом`якшують відповідальність особи.

У постановах від 16 березня 2023 року у справі №600/747/22-а, від 03 серпня 2023 року у справі №520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі №520/18519/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Так, позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті 124 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Тобто умовами, які визначають вину особи, у розумінні статті 112 Кодексу є:

встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

Тобто обов`язок доведення вини, Податкового кодексу України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.

Так, згідно з пунктом 109.3 статті 109 Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи, лише у випадках визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу.

Юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу на підставі пункту 124.3 статті 124 Податкового кодексу України, є обов`язок доведення контролюючим органом умислу платника податків, а саме, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм Податкового кодексу України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №520/9294/21 та від 03.08.2023 у справі №520/22505/21.

Суд вважає, що для притягнення платника податків до відповідальності на підставі пункту 124.2 статті 124 ПК України обов`язково має бути встановлений факт за умисного діяння щодо несвоєчасної сплати узгоджених сум грошових зобов`язань.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з пунктом 76.2 статті 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

За змістом пункту 86.1 статті 86 ПК України матеріалами перевірки є: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу. За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. У разі встановлення необхідності проведення позапланової документальної перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки приймається комісією з питань розгляду заперечень після проведення такої перевірки з урахуванням її результатів. У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, проведеної на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу у зв`язку з розглядом наданих у порядку, визначеному цим пунктом, заперечень до акта (довідки) перевірки, або розглядом скарги на прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу, який проводив таку перевірку, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Розгляд таких заперечень окремо не здійснюється. Такі заперечення долучаються до матеріалів перевірки або матеріалів щодо розгляду скарги, а наведені в них факти та дані враховуються контролюючим органом при формуванні у передбаченому цим підпунктом порядку висновку за результатами розгляду матеріалів перевірки або під час розгляду скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення у порядку, встановленому статтею 56 цього Кодексу.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Проаналізувавши вказані положення законодавства, суд доходить висновку, що у випадку встановлення контролюючим органом на підставі сукупності відповідних даних податкових декларацій та електронних систем і реєстрів обставин, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, він (контролюючий орган) не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника податків винного діяння в умисній формі.

Разом з тим, такі обставини з відповідним обґрунтуванням висновків про умисність діяння в обов`язковому порядку мають бути зазначені в акті камеральної перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення, а його висновки можуть бути спростовані шляхом подання до контролюючого органу заперечень на акт перевірки (постанова Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі №140/388/19).

За змістом ПК України подання заперечень на акт перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому контролюючий орган безпосередньо вже в акті перевірки має зазначити усі обставини, які у подальшому будуть предметом розгляду під час прийняття податкового повідомлення-рішення.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння платником податків встановленого контролюючим органом складу правопорушення, за яке його може бути притягнуто до відповідальності, та забезпечує реальну можливість реалізації права, передбаченого пунктом 86.7 статті 86 ПК України, щодо надання платником податків своїх заперечень та додаткових документів і пояснень, зокрема, але не виключно, документів, що спростовують встановлені обставини та висновки щодо вини, підтверджують наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу.

Відсутність в акті камеральної перевірки обставин, які характеризують таку ознаку виявленого діяння як умисність, на думку суду, вказує на необґрунтованість прийняття в подальшому податкового повідомлення-рішення на підставі пункту 124.2 статті 124 ПК України.

Судом встановлено, що акти камеральної перевірки не містять жодних обґрунтувань умисного вчинення позивачем порушення норм пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та необхідності застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених пунктом 124.3 статті 124 Податкового кодексу України.

Доказів умисності несвоєчасної сплати позивачем узгоджених сум грошових зобов`язань відповідачем до суду не надано.

Судом встановлено, що відповідно до Фінансової звітності малого підприємства станом на 30 вересня 2022 року непокритий збиток (код рядка 1420) підприємства на кінець звітного періоду становить - (2 183,1), тобто більше 2 мільйонів. Чистий збиток підприємства (код рядка 2350) становить - (551,7).

Відповідно до Фінансової звітності малого підприємства станом на 31 грудня 2022 року непокритий збиток (код рядка 1420) підприємства на кінець звітного періоду становить - (2 217,5), тобто знов більше 2 мільйонів. Чистий збиток підприємства (код рядка 2350) становить - (586,1).

Позивач зазначив, що у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення російської федерації, введенням військового стану та цілодобовими обстрілами м. Одеса виробнича діяльність позивача майже повністю була зупинена.

До початку війни позивач отримував прибуток від здачі в оренду нежитлових приміщень. Однак, після початку повномасштабного вторгнення більшість орендарів призупинили дію договорів оренди до кінця військової стану, у зв`язку з зупиненням господарської діяльності.

Позивач вказує, що враховуючи наведені обставини, ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» на підставі пункту 3 розділу ІІ Порядку підтвердження можливості чи не можливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України звернувся до контролюючого органу з заявою від 26.09.2022 року, у якій зазначив, що ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» з 01 березня 2022 року та до закінчення дії воєнного стану не має можливості сплачувати наступні податки: податок на нерухоме майно, податок на землю.

Однак, контролюючий орган 12.10.2022 року прийняв Рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку № 20/15-32-04, яким вирішив, що ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» має можливість своєчасно виконувати свої податкові обов`язки.

16.05.2023 року ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» звернувся до контролюючого органу з заявою про розстрочення податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та з заявою щодо надання розстрочення податкового боргу по земельному податку. Заява про розстрочення податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки була проігнорована податкової службою та відповіді позивач нe отримав.

Судом встановлено, що на сьогоднішній день борг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №432 від 06 вересня 2023 року, відповідно до якої ТОВ «ЗАВОД ТЕМП» сплатив суму у розмірі 181230,84 на казначейські рахунки з призначення платежу «податок на нерухоме майно відмінне від зем.ділян. сплач. юр. особами, які є власниками об`єктів нежитлов. нерухом. За березень-грудень м-ць 2022р.».

Отже, з огляду на встановлені обставини у справі та враховуючи наведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, Суд доходить висновку, щодо недоведеності винних дій позивача, та протиправність прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень в оскаржуваній позивачем частині.

З урахуванням зазначеного, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №21718/15-32-04-06 від 30.08.2023 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., згідно платіжного доручення №425 від 18.09.2023 року.

Таким чином, враховуючи задоволення позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ТЕМП» (Тираспольське шосе, 19, м. Одеса, 650085, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №21718/15-32-04-06 від 30.08.2023 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД ТЕМП» (Тираспольське шосе, 19, м. Одеса, 650085, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 23.01.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва