Справа № 120/372/23
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 січня 2024 р. Справа № 120/372/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відповідь відповідача від 13.12.2022 року №9850-9621/Ц-02/8-0200/22 щодо відмови у зарахуванні районного коефіцієнту стажу в розмірі 1,5 за період роботи з 04.01.1986 року по 31.12.1990 року в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР з часу призначення пенсії;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду роботи у Малому науково - виробничому підприємстві "Вінгс" з 23.07.1992 року по 02.09.1999 року з часу призначення пенсії;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсії починаючи з 26.05.2018 року;

- зобов`язати відповідача перерахувати пенсію з часу призначення з виплатою різниці між фактично виплаченою та перерахованою із урахуванням районного коефіцієнту стажу в розмірі 1,5 за період роботи з 04.01.1986 року по 31.12.1990 року в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР;

- зобов`язати відповідача призначити і виплачувати пенсію за віком з 26.05.2018 року шляхом зарахування до загального стажу у повному обсязі періоду роботи у Малому науково - виробничому підприємстві "Вінгс" з 23.07.1992 року по 02.09.1999 року;

- зобов`язати відповідача призначити і виплачувати пенсію за віком з 26.05.2018 року із урахуванням підтвердженого стажу роботи в республіці Португалія.

Ухвалою суду від 20.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

10.03.2023 року на виконання вимог ухвали суду позивач подав заяву на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

29.03.2023 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, обґрунтовуючи яку вказав, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, оскільки про особливості обрахунку пенсії позивач був обізнаний починаючи із 08.12.2020 року.

30.03.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що періоди роботи за межами України зараховуються до страхового стажу за умови, що особа підлягала державному соціальному страхуванню та сплачувала страхові внески до Пенсійного фонду України або у разі якщо це передбачено нормами міжнародних договорів. Страховий стаж, набутий за законодавством іншої держави, враховується лише для визначення (набуття) права на пенсію, при цьому розмір пенсії встановлюється пропорційно від наявного стажу держави проживання.

Згідно матеріалів пенсійної справи стаж позивача, обчислений по 10.07.1992 року, становить 16 років 11 місяців 27 днів.

До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії зараховано період роботи в Республіці Португалія з 01.03.2002 року по 31.03.2002 року, з 01.01.2003 року по 31.10.2013 року. Проте, для розрахунку страхового стажу для обчислення розміру пенсії зазначені періоди не враховуються, оскільки, це не передбачено ані чинними законодавством України, ані міжнародною угодою між Урядом України та Урядом Республіки Португалія.

Крім цього, до страхового стажу не зараховано період роботи в МНВП "ВІНГС" з 23.07.1992 року по 02.09.1999 рік згідно записів у трудовій книжці №8-9 від 16.01.1976 року, з огляду на відсутність на відтиску печатки ідентифікаційного коду підприємства, що є обов`язковим реквізитом на печатці підприємства, при цьому, за відповідний період відсутні відомості про нарахування та сплату страхових внесків в системі персоніфікованого обліку.

З метою надання практичної допомоги у підтвердження періоду трудової діяльності, який з певних причин не було враховано при обчислення страхового стажу, Головним управлінням надіслано запит №0200-02055/42150 від 12.07.2021 року до Головного управління статистики у Вінницькій області щодо місцезнаходження МНВП "ВІНГС", оскільки за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за вказаною назвою підприємство не значиться.

Разом з тим, відповідь на адресу Головного управління до сьогодні не надходила, у зв`язку з чим було запропоновано ОСОБА_1 особисто звернутися до Головного управління статистики у Вінницькій області щодо отримання інформації про місцезнаходження МНВП "ВІНГС", оскільки до надходження підтверджуючих документів зарахувати до стажу періоду роботи на даному підприємстві неможливо.

Крім цього, відповідно до архівної довідки виданої Адміністрацією Верхньобуріїнського муніципального району Хабаровського краю за №1647/11-29-2 від 04.09.2018 року позивач працював у БМП-707 тресту "Ургалбамтрансбуд" на посаді слюсаря з 04.01.1983 року по 03.01.1986 року із заключенням строкового трудового договору.

Враховуючи вищевикладене, період роботи з 04.01.1983 року по 03.01.1986 року зараховано до страхового стажу в пільговому обчисленні із застосуванням кратності -1,5.

З огляду на відсутність документального підтвердження про укладання між роботодавцем та ОСОБА_1 строкових трудових договорів терміном не менше 3-х років за інші періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зокрема з 04.01.1986 року по 25.11.1991 року та з 17.12.1991 року по 10.07.1992 року, для застосування кратного обчислення при зарахуванні відповідних періодів законні підстави відсутні.

З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

У зв`язку із ухваленням Вищою радою правосуддя рішення №595/0/15-23 від 01.06.2023 року "Про призначення ОСОБА_2 на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України", розпорядженням керівника апарату Вінницького окружного адміністративного суду №19 від 12.06.2023 року призначено повторний автоматизований розподіл адміністративної справи №120/372/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 року, вказану адміністративну справу передано для розгляду судді Дончику В.В.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року адміністративну справу №120/372/23 прийнято до провадження судді Дончика В.В., розгляд справи розпочато спочатку.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 з 06.10.2020 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В листопаді 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо особливостей обрахунку його пенсії та зарахування стажу.

Листом від 13.12.2022 року відповідач повідомив, що стаж позивача, обчислений по 10.07.1992 року, становить 16 років 11 місяців 27 днів. До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії зараховано період роботи в Республіці Португалія з 01.03.2002 року по 31.03.2002 року, з 01.01.2003 року по 31.10.2013 року, для розрахунку страхового стажу для обчислення розміру пенсії зазначені періоди не враховуються, оскільки, це не передбачено ані чинними законодавством України, ані міжнародною угодою між Урядом України та Урядом Республіки Португалія.

Крім цього, до страхового стажу не зараховано період роботи в МНВП "ВІНГС" з 23.07.1992 року по 02.09.1999 рік згідно записів у трудовій книжці №8-9 від 16.01.1976 року, з огляду на відсутність на відтиску печатки ідентифікаційного коду підприємства, що є обов`язковим реквізитом на печатці підприємства, при цьому, за відповідний період відсутні відомості про нарахування та сплату страхових внесків в системі персоніфікованого обліку.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з нормами пункту 5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з положеннями п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з положеннями пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року і від 26.09.1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 року.

Підпунктом "д" пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967 року скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції №530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.1967 року "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Верховний Суд розглядав справу №396/153/17, обставини якої є подібними, та у постанові від 08.11.2019 року зазначив, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 року та від 29.09.1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Водночас, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 04.01.1983 року по 25.11.1991 року працював на посаді слюсаря в Будівельно-монтажному поїзді №707 (БМП-707) тресту "Ургалбамтрансбуд".

Дані обставини також підтверджено архівними довідками №1647/11-29-2 від 04.09.2018 року та №741/11-28-2 від 21.09.2018 року.

БМП-707 тресту "Ургалбамтрансбуд" знаходиться на території Верхньобуреїнського району Хабаровського краю, який постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 року з доповненнями постанови Ради Міністрів СРСР №12 від 03.01.1983 року, віднесений до місцевості, прирівняної до районів Крайньої півночі.

Період роботи з 04.01.1983 року по 03.01.1986 року зараховано до страхового стажу в пільговому обчисленні із застосуванням кратності - 1, 5.

Водночас, пенсійним органом не зараховано інші періоди, зокрема з 04.01.1986 року по 31.12.1990 року, оскільки відсутнє документальне підтвердження про укладання між роботодавцем та працівником строкових трудових договорів терміном не менше 3-х років.

Суд зауважує, що пільги із зарахуння зазначеного стажу з урахуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, однак за умови документального підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях не менше трьох років.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в його трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються із наданими архівними довідками, які уточнюють особливий характер роботи, період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 04.01.1986 року по 31.12.1990 року, враховуючи його тривалість понад 3 років, підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Щодо позовних вимог в частині зарахування періоду роботи у Малому науково - виробничому підприємстві "Вінгс" з 23.07.1992 року по 02.09.1999 року, суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

У частині першій статті 48 Кодексу законів про працю України зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, за правилами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики №259/34/5 від 08.06.2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження стажу роботи у МНВП "ВІНГС" надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 .

При цьому суд наголошує, що трудова книжка позивача досліджується в частині періоду роботи з 23.07.1992 року по 02.09.1999 року, який він просить зарахувати до страхового стажу.

Зі змісту трудової книжки вбачається, що позивач у період з 23.07.1992 року по 02.09.1999 року працював завідуючим відділу маркетингу в Малому науково-виробничому підприємстві "ВІНГС".

Дані обставини також підтверджено нотаріально посвідченими заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 10-11).

При дослідженні вказаної трудової книжки судом з`ясовано, що графи щодо відомостей про роботу внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України.

Записи про вищевказаний період роботи зроблені чітко, без виправлень з відтиском печаток підприємств.

Отже, спірний період з 23.07.1992 року по 02.09.1999 року, який просить зарахувати позивач, підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці.

Крім того, суд вважає, що неналежний облік первинних документів, що підтверджують стаж позивача не може впливати на його право щодо обчислення страхового стажу, водночас, коли цей же період роботи підтверджено записами трудової книжки.

На переконання суду, трудовою книжкою у повній мірі підтверджено періоди роботи позивача з 23.07.1992 року по 02.09.1999 року, у зарахуванні якого, відповідачем відмовлено.

При цьому, належних доказів в підтвердження недостовірності та неправдивості інформації, що міститься в трудовій книжці позивача, матеріали справи не містять, а остання в судовому порядку недійсною не визнавалась.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи позивача період роботи з 23.07.1992 року по 02.09.1999 року.

Стосовно позовних вимог про зобов`язати відповідача призначити і виплачувати пенсію за віком з 26.05.2018 року із урахуванням підтвердженого стажу роботи в республіці Португалія, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 2 статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

В силу приписів частини 4 статті 24 Закону України №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Як встановлено судом, з 06.10.2020 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Звертаючись до суду позивач зазначив, що досягнув пенсійного віку 26.05.2018 року, звернувся із заявою про призначення пенсії у травні 2018 року, однак у зв`язку із зволіканням з підтвердженням стажу роботи в республіці Португалія, відповідач розпочав виплату пенсії з лютого 2022 року.

Як вбачається із матеріалів справи, для визначення права на призначення пенсії до страхового стажу зараховано період роботи в Республіці Португалія з 01.03.2002 року по 31.03.2002 року, з 01.01.2003 року по 31.10.2013 року. Проте, для розрахунку страхового стажу для обчислення розміру пенсії зазначені періоди не враховані, оскільки це не передбачено ані чинними законодавством України, ані міжнародною угодою між Урядом України та Урядом Республіки Португалія.

Слід зазначити, що питання пенсійного забезпечення громадян України та Португалії врегульовано Угодою між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення, та Адміністративною домовленістю стосовно процедури застосування Угоди між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення.

Угода між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення підписана у м. Лісабон 07.07.2009 року, яка ратифікована Верховною радою України 21.12.2011 року та набула чинності 01.03.2012 року.

Положення Угоди базуються на пропорційному принципі, за яким кожна Держава призначає і виплачує пенсію за страховий стаж, набутий на її території, та за своїм національним законодавством. У разі необхідності, коли не виконуються вимоги за власним законодавством, іншою Державою ураховується страховий стаж, набутий за законодавством кожної з Договірних Держав для набуття, збереження або відновлення права на пенсію, так, ніби цей стаж набуто за її законодавством за умови, що вони не перекривають один одного.

Отже, частина пенсії за страховий стаж, набутий на території Португалії, призначається португальською стороною, а за страховий стаж набутий на території України - українською стороною. У випадку недостатньої тривалості страхового стажу, необхідного за законодавством кожної з Договірних Держав, пенсія призначається шляхом підсумовування португальського та українського страхового стажу лише для набуття права на пенсію.

Пунктом 3 ст. 13 Адміністративної домовленості стосовно процедури застосування Угоди визначено, що після отримання від компетентних органів Португальської Республіки примірника формуляра зв`язку із підтвердженням стажу, за необхідності страховий стаж, набутий на території Португалії, враховується для визначення права на пенсію як це передбачено ст. 15 Угоди, та приймається рішення щодо пенсійного забезпечення особи.

В ході розгляду справи, встановлено, що позивач набув право на пенсію в Україні і йому призначена пенсія згідно норм чинного законодавства.

При цьому, норми Угоди договірних Держав вказують також і на те, що позивач не позбавлений права звернутись за призначенням пенсії і до Португальської Республіки, згідно вищезазначеної Угоди, з урахуванням стажу роботи останнього за кордоном та відповідного віку, передбаченого законодавством Португалії.

Системний аналіз наведеного, в призмі норм чинного законодавства та положень Угоди між Україною та Португалією дає підстави дійти висновку про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивачеві з урахуванням стажу набутого в Португальській Республіці у період з 2002 по 2013 роки, так само, як і врахування додатково стажу набутого за кордоном, оскільки цей стаж визначає право на призначення/отримання пенсії, і аж ніяк не впливає на її розмір.

Стосовно вимоги позивача про призначення та виплату пенсії починаючи з 26.05.2018 року, то суд вважає таку безпідставною, оскільки, як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, рішеннями №56 від 27.11.2018 року, від 31.05.2019 року та від 05.03.2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. Вказані рішення позивачем не оскаржувались. В той же час, пенсія позивачу призначена з 06.10.2020 року, а тому така вимога задоволенню не підлягає.

Щодо доводів представника відповідача стосовно пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою суд зауважує, що на сьогодні не існує жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку пенсіонер не отримував з вини держави в особі її компетентних органів. Отже, за таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 року по справі №815/1226/18 та знаходить своє практичне застосування у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 16.03.2023 року по справі №420/7835/19.

Водночас, суд звертає увагу на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26.01.2021 року по справі №520/11178/2020, відповідно до якого виходячи з принципу "належного врядування" пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону. Пенсіонер не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій працівників Пенсійного фонду.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні районного коефіцієнту стажу в розмірі 1,5 за період роботи з 04.01.1986 року по 31.12.1990 року в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 06.10.2020 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію із врахуванням районного коефіцієнту стажу в розмірі 1,5 за період роботи з 04.01.1986 року по 31.12.1990 року в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи у Малому науково - виробничому підприємстві "Вінгс" з 23.07.1992 року по 02.09.1999 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 06.10.2020 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію шляхом зарахування до загального стажу періоду роботи у Малому науково - виробничому підприємстві "Вінгс" з 23.07.1992 року по 02.09.1999 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536, 80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович