Справа № 420/11718/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/11718/23

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Одеси на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Одеси про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Одеси (далі РТЦК), в якому просив визнати протиправною відмову РТЦК надати йому відстрочку від призову за мобілізацією на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» шляхом оформлення повістки про призов по мобілізації 22.05.2023 року та відмову надати довідку за встановленою формою про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; зобов`язати РТЦК надати ОСОБА_1 , який є аспірантом за денною формою освіти, відстрочку від призову за мобілізацією на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та довідку за встановленою формою про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він згідно з вимогою відділу №2 Національного університету "Одеська Політехніка", 04 травня 2023 року з`явився до РТЦК для передачі довідки від 02 травня 2023 року про те, що наказом від 18 квітня 2023 року він зарахований аспірантом денної форми навчання до Національного університету "Одеська Політехніка", та з метою отримання довідки про відстрочку від мобілізації відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте відповідачем не прийнято відповідного рішення. Натомість відповідач 22.05.2023 року оформив йому повістку про призов за мобілізацією. Вважаючи відмову відповідача у наданні відстрочки від призову та видачі відповідної довідки протиправною, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправною відмову РТЦК надати ОСОБА_1 відстрочку від призову під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як аспіранту, який навчається за денною формою здобуття освіти; зобов`язав РТЦК оформити для ОСОБА_1 відстрочку від призову під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як аспіранту, який навчається за денною формою здобуття освіти, та проставити відповідну відмітку про відстрочку від призову під час мобілізації у військовому квитку ОСОБА_1 .. У решті позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, РТЦК подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 1976 року народження, 04 травня 2023 року з`явився до РТЦК для передачі довідки від 02 травня 2023 року про те, що наказом від 18 квітня 2023 року він зарахований аспірантом денної форми навчання до Національного університету Одеська Політехніка, та з метою отримання довідки про відстрочку від мобілізації відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивачем було надано працівникам відповідача наступні документи в оригіналі: військовий квиток позивача, довідка від 02 травня 2023 року № 221 про зарахування аспірантом денної форми навчання до Національного університету Одеська Політехніка разом з копією довідки про підтвердження денної форми навчання аспіранта ОСОБА_1 , довідка від 02 травня 2023 року №237-05-06 про зарахування аспірантом денної форми навчання до Національного університету Одеська Політехніка разом з копією довідки про підтвердження денної форми навчання аспіранта ОСОБА_1 , витяг з наказу на зарахування аспіранта ОСОБА_1 до НУ Одеська політехніка від 18 квітня 2023 р.

Факт отримання від позивача зазначених документів відповідачем не заперечувався.

Відмова відповідача у наданні відстрочки від призову за мобілізацією на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та оформлення повістки про призов за мобілізацією і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення та задовольняючи позов в частині, суд першої інстанції зазначив, що військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, позивачем дотримано процедуру особистого подання (направлення) документів, що підтверджують, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Також було зазначено, що РТЦК, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від ОСОБА_1 документів, які дають підстави для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, повинен був за наслідком розгляду цих документів оформити позивачу відстрочку від призову під час мобілізації.

Разом з цим, відповідач такої відстрочки для позивача не оформив.

Факт відмови відповідача в оформленні для позивача відстрочки від призову під час мобілізації підтверджується також поданими відповідачем заявами по суті справи (відзивом, запереченнями).

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан було продовжено.

Згідно з ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Преамбулою Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон, тут і далі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що цей Закон встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Положеннями статті 1 Закону передбачено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 3 Закону визначено основні принципи і зміст мобілізаційної підготовки та мобілізації. Так, мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави, за винятком цільової мобілізації.

Мобілізаційна підготовка та мобілізація здійснюються, зокрема, на основі принципів персональної відповідальності за виконання заходів щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації; додержання прав підприємств, установ і організацій та громадян.

Зміст мобілізаційної підготовки становить, зокрема, правове регулювання у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації; військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями на період мобілізації та на воєнний час; підвищення кваліфікації з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації керівників органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, працівників відповідних мобілізаційних підрозділів і працівників з питань мобілізаційної роботи.

Верховна Рада України відповідно до Конституції України здійснює законодавче регулювання питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, визначає відповідні видатки з Державного бюджету України, затверджує протягом двох днів з моменту звернення Президента України укази про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію (ст.10 Закону).

Положеннями статті 22 Закону передбачено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Так, громадяни, на ряду з іншим, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Поряд з цим, діюче законодавство, зокрема Закон, передбачає певні обставини та умови, за яких відповідні особи мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та не можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до ч.2 ст.23 Закону призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, зокрема, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Як було зазначено више та не оскаржується сторонами, позивач 04 травня 2023 року з`явився до РТЦК для передачі довідки від 02 травня 2023 року про те, що наказом від 18 квітня 2023 року він зарахований аспірантом денної форми навчання до Національного університету Одеська Політехніка, та з метою отримання довідки про відстрочку від мобілізації відповідно до вимог ст.23 Закону.

Позивачем було надано працівникам відповідача наступні документи в оригіналі: військовий квиток позивача, довідка від 02 травня 2023 року № 221 про зарахування аспірантом денної форми навчання до Національного університету Одеська Політехніка разом з копією довідки про підтвердження денної форми навчання аспіранта ОСОБА_1 , довідка від 02 травня 2023 року № 237-05-06 про зарахування аспірантом денної форми навчання до Національного університету Одеська Політехніка разом з копією довідки про підтвердження денної форми навчання аспіранта ОСОБА_1 , витяг з наказу на зарахування аспіранта ОСОБА_1 до НУ Одеська політехніка від 18 квітня 2023 р.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи працівниками РТЦК не було вчинено жодних дій щодо юридичного оформлення (формалізування) позивачу відстрочки від мобілізації відповідно до вимог ст.23 Закону, натомість 22.05.2023 року йому оформлено повістку саме про призов за мобілізацією.

При цьому, з відзиву на позов вбачається, що відповідачем фактично оскаржується право позивача на відстрочку від мобілізації відповідно до вимог ст.23 Закону, що (оскарження) також підтверджується фактом оформлення повістки про призов за мобілізацією.

Так, відповідачем вказано, що: «Відповідно до приписів статті 64 Конституції України, згідно із якими Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Норма статті 53 Конституції України, щодо права на освіту, нажаль до цього переліку статей не увійшла.

Крім того, відповідно до приписів частини 2 статті 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.».

Колегія суддів не погоджується з вказаними посиланнями та зазначає, що положення ч.2 ст.23 Закону чітко визначено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають аспіранти, які навчаються за денною формою здобуття освіти, яким і є позивач, що підтверджується відповідними матеріалами, в зв`язку з чим суд зазначає про наявність у позивача права відстрочки від призову під час мобілізації, яка надана йому Законом.

Крім того, відповідачем було вказано, що оскільки громадянин ОСОБА_1 вступив до Національного університету Одеська Політехніка 02.05.2023, тобто під час дії воєнного стану, то право його на освіту відповідно до приписів статті 64 Конституції України та статті 20 Закону України Про правовий режим воєнного стану, а також пункту 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, може бути обмеженим працівниками Малиновського РТЦК та СП.

Суд звертає увагу відповідача на те, що права людини і громадянина, зокрема і під час воєнного стану, може бути обмежено виключно законами України або прийнятими на їх підставі та на їх виконання підзаконними нормативно-правовими актами, а не працівниками Малиновського РТЦК та СП, натомість посадові особи органу державної влади є суб`єктами, які саме реалізують на практиці надані їм Законом повноваження та виключно в межах таких повноважень.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що з наявних у справі доказів, які були надані позивачем, не вбачається факту щодо його професійного провадження наукової, науково-технічної або науковопедагогічної діяльності за основним місцем роботи, та відсутні будь-які належні, допустимі, достовірні та достатні докази проведення позивачем фундаментальних та (або) прикладних наукових досліджень для подальшого здобуття ступеня доктора філософії.

Апелянт вказав, що з наданих позивачем доказів, які містяться у матеріалах справи, можна дійти висновку, що вищезазначений факт щодо основного місця роботи позивача, а саме ФОН, може свідчити про той факт, що позивач професійно не провадить наукову, науково-технічну або науково-педагогічну діяльність за основним місцем роботи, а вступ до аспірантури є не що інше, як використання ним навчання як спосіб уникнення мобілізації.

Колегія суддів зазначає, що положення ч.2 ст.23 Закону чітко пов`язують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з набуттям статусу аспіранта, який навчається за денною формою здобуття освіти.

Суд також зазначає, що дослідження провадження наукової, науково-технічної або науковопедагогічної діяльності, проведення позивачем фундаментальних та (або) прикладних наукових досліджень не входить до переліку повноважень РТЦК та не впливає на наявність/відсутність у особи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Вказані дії щодо дослідження наукової, дослідницької діяльності позивача (в контексті даної справи) можуть вчинятись виключно його освітнім закладом.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною відмову РТЦК надати ОСОБА_1 відстрочку від призову під час мобілізації на підставі ст.23 Закону та зобов`язання РТЦК оформити для позивача таку відстрочку та проставити відповідну відмітку про відстрочку від призову під час мобілізації у військовому квитку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо належності проставлення відмітки про відстрочку від призову під час мобілізації у військовому квитку позивача, який згідно Положення про військовий квиток офіцера запасу, затвердженого Указом Президента України від 30.12.2016 року №582/2016, є документом, що визначає належність його власника до офіцерського складу запасу та виконання ним військового обов`язку.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Малиновського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук