Справа № 140/31896/23
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/31896/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач) про визнання дій протиправними щодо поширення її персональних даних в процесуальних документах по судовій справі №140/11305/23; визнання протиправною бездіяльності щодо не знищення її персональних даних у базах Волинського ОТЦК та СП за зверненням від 18.01.2023; зобов`язання посадових (службових) осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучити та знищити усі її персональні дані, в тому числі викладені в процесуальних документах по судовій справі №140/11305/23.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці стало відомо про поширення її персональних даних, зокрема, у відзиві Волинського ОТЦК та СП по справі №140/11305/23, що вважає порушенням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

Вказала, що 12.09.2023 звернулась до відповідача із заявою, де просила вилучити із облікової (квартирної) справи ОСОБА_2 її персональні дані та знищити їх на електронних і паперових носіях, однак листом Волинського ОТЦК та СП від 19.09.2023 отримала відмову, у зв`язку із тим, що такі персональні дані є архівними документами облікової (квартирної) справи ОСОБА_2 .

Вважаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправно здійснив обробку та не знищив усі її персональних даних як на електронних так і на паперових носіях, позивач звернулася до суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позов представник відповідача позовних вимог не визнав та просить відмовити у позові. Зазначив, що згідно абзацу 4 пункту 1 статті 12 Закону № 1510-VI від 11.06.2009 із змінами, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Вказав, що ОСОБА_1 перебувала на квартирному обліку при ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі своїм колишнім чоловіком - ОСОБА_2 та двома синами. В матеріалах житлової справи міститься витяг з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про постановку на квартирний облік ОСОБА_2 з ОСОБА_1 з синами та рапорт ОСОБА_2 від 24.10.1995 про постановку останнього на квартирний облік разом зі своєю сім`єю, де зроблена письмова відмітка з її підписом про ознайомлення з даним рапортом.

Ствердив, що позивачка перебувала на квартирному обліку в складі сім`ї ОСОБА_2 з 1995 року, і протягом всього періоду перебування на квартирному обліку надавала документи, зокрема довідки про прописку, про місце роботи, про забезпечення житлом, про наявність нерухомого майна, які містяться в житловій справі ОСОБА_2 і які є обов`язковими для формування житлової справи військовослужбовця, який перебуває в черзі на отримання житла для постійного проживання.

Зауважив, що письмовою згодою на перебування на квартиному обліку, позивачка дала згоду на збір та обробку її персональних даних, оскільки згода суб`єкта персональних даних добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди (ст. 2 ЗУ «Про захист персональних даних»).

Крім того, зазначив, що в матеріалах житлової справи ОСОБА_2 міститься довідка Самбірської КЕЧ району від 23.09.2009, в якій зазначено, що квартиру в м. Новий Калинів, яка складається з трьох кімнат гр. ОСОБА_2 залишив дружині ОСОБА_1 в серпні 1995 року.

У відповіді на відзив позивач підтвердила свої доводи, зазначені у позовній заяві та просила у задовольнити її позовні вимоги.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на квартирному обліку в складі сім`ї ОСОБА_2 з 1995 року, на що дала свою згоду і протягом всього періоду перебування на квартирному обліку надавала документи, зокрема довідки про прописку, про місце роботи, про забезпечення житлом, про наявність нерухомого майна, які містяться в житловій справі ОСОБА_2 і які є обов`язковими для формування житлової справи військовослужбовця, який перебуває в черзі на отримання житла для постійного проживання.

Дізнавшись про поширення її персональних даних, з відзиву Волинського ОТЦК та СП по справі №140/11305/23, що вважає порушенням вимог Закону України «Про захист персональних даних», позивач 12.09.2023 звернулась до відповідача із заявою, де просила вилучити із облікової (квартирної) справи ОСОБА_2 її персональні дані та знищити їх на електронних і паперових носіях.

19.09.2023 Волинський ОТЦК та СП листом повідомив, що персональні дані членів сім`ї ОСОБА_2 є архівними документами його облікової (квартирної) справи і не можуть бути знищені та згідно ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних» підставами для обробки персональних даних є необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом».

Вважаючи дії Волинського ОТЦК та СП протиправними, ОСОБА_1 звернулася із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон №2011-ХІІ відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 1-2 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Питання щодо забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями врегульоване положеннями статті 12 Закону №2011-ХІІ.

Пунктом 1 статті 12 Закону №2011-ХІІ визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону №2011-ХІІ).

Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону №2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку громадян та потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, зазначеними нормами Закону №2011-ХІІ держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно статті 12 Закону №2011-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1081, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.

Пункт 22 Порядку №1081 встановлює, що облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Згідно пункту 23 Постанови №1081 для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).

До рапорту додаються: довідки про реєстрацію місця проживання (перебування) військовослужбовця та членів його сім`ї, які потребують поліпшення житлових умов; витяг з особової справи військовослужбовця про склад сім`ї; довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирномуобліку за місцем роботи (у виконавчих органах місцевих рад); документи, що підтверджують право на першочергове та позачергове одержання житла, інші пільги.

Інші документи житлова комісія запитує у разі потреби через командира військової частини у відповідних державних органів,установ, організацій, громадян.

Пункт 30 Порядку №1081 передбачає випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством.

Крім того, абзацом 4 пункту 4 Розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ №380 від 31.07.2018 визначено, що житлова комісія військової частини (об`єднаної житлової комісії) у разі необхідності має право запитувати через командира військової частини у відповідних державних органів, установ, організацій, громадян інші документи.

Так, з інформації, наданої Самбірським МБТІ, КЕВ м. Львова та Новокалинівської міської ради встановлено, що позивачка приватизувала квартиру в м. Новий Калинів разом зі своїми синами та в подальшому продала її, перебуваючи при цьому на квартирному обліку разом зі своїм чоловіком та синами. Крім того, це стало підставою відмови в наданні ОСОБА_2 та членам його сім`ї житла для постійного проживання від МОУ - двокімнатної квартири в новобудові м. Луцька, оскільки абзац четвертий пункту 1 статті 12 в редакції Закону № 1510-VI від 11.06.2009; із змінами, внесеними згідно із Законом № 2547-VIII від 18.09.2018 визначено, що: військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Закон України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 №2297-VI (далі Закон №2297-VI) регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.

Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Відповідно до ст.2 Закону №2297-VI у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом;

згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди;

персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована;

розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця;

обробка персональних даних - це будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем.

Згідно із положенням ч.3 ст. 6 Закону №2297-VI склад та зміст персональних даних мають бути відповідними, адекватними та ненадмірними стосовно визначеної мети їх обробки.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством (ч. 5 ст. 6 Закону №2297-VI).

Відповідно до ст. 14 Закону №2297-VI поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.

Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення.

Так, пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ №380 від 31.07.2018 (далі - наказ МОУ №380) визначено, що житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо:

взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею);

взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення;

зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;

перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Відповідно до пункту 7 Розділу VI наказу МОУ №380 передбачено, що на облік не беруться військовослужбовці та члени їх сімей, які: забезпечувалися під час проходження військової служби житловою площею для постійного проживання від Міноборони.

Відповідно до абз. 3, пункту 11, Розділу ІІ Порядку обробки і захисту персональних даних у Міністерстві оборони України, затвердженого наказом МОУ №926 від 26.12.2014, персональні дані можуть використовуватися посадовими особами володільця або розпорядника персональних даних, які за змістом своїх обов`язків мають право їх обробляти, виключно в необхідному обсязі для проведення їх обробки.

Крім того, статтею 11 КАС України регламентовано принцип відкритості інформації щодо справи, зокрема ч. 3 статті передбачає, що інформація щодо суду, який розглядає справу, учасників справи та предмета позову, дати надходження позовної заяви (скарги) або будь-якої іншої заяви або клопотання у справі, у тому числі особи, яка подала таку заяву, вжитих заходів забезпечення позову та (або) доказів, стадії розгляду справи, місця, дати і часу судового засідання, руху справи з одного суду до іншого, є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

При розкритті інформації щодо справи, визначеної частинами третьою та четвертою цієї статті, не можуть бути оприлюднені такі відомості:

1) місце проживання або перебування фізичних осіб із зазначенням адреси, номери телефонів чи інших засобів зв`язку, адреси електронної пошти, реєстраційні номери облікової картки платника податків, реквізити документів, що посвідчують особу, унікальні номери запису в Єдиному державному демографічному реєстрі;

2) реєстраційні номери транспортних засобів;

3) номери рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, номери платіжних карток, електронних гаманців в емітентах електронних грошей;

4) інформація, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися в закритому судовому засіданні.

Такі відомості замінюються літерними або цифровими позначеннями (ч. 5 ст.11 КАС України).

Суд звертає увагу, що прізвище, ім`я, по-батькові фізичної особи, у даному переліку відсутні.

Крім того, суд зазначає, що повністю зазначене прізвище, ім`я, по-батькові фізичної особи, реєстраційний номери облікової картки платника податків позивачки у зазначеному процесуальному документі до справи відсутні.

Як зазначалось, Волинським ОТЦК та СП використано персональні дані ОСОБА_1 у відзиві по справі №140/11305/23, проте на переконання суду, така інформація була використана лише в межах адміністративної справи, тому суд не вбачає в таких діях порушень вимог Закону України «Про захист персональних даних».

З огляду на наведене, суд переконаний, що при використанні персональних даних позивачки, посадовими особами житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 дотримано принцип пропорційності, її персональні дані оброблялися з чітко визначеною метою - встановлення факту приватизації державного житла її синами, які перебували на квартирному обліку зі своїм батьком і на момент їх участі в приватизації були неповнолітніми і така обробка була необхідна з метою вирішення питаньо по наданню житла військовослужбовцю та членам його сім`ї, відтак позовна вимога про визнання дій посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно обробки персональних даних позивачки протиправими до задоволення на підлягає.

Щодо вимоги про знищення персональних даних ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Персональні дані ОСОБА_1 містяться в матеріалах облікової (житлової) справи ОСОБА_2 , який досі перебуває на квартирному обліку.

Пунктом 11 Розділу VI наказу МОУ №380 визначено, що на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформлюється облікова справа.

До облікової справи додаються документи, передбачені Порядком забезпечення житловими приміщеннями, а також витяг з наказу командира військової частини та копія протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про зарахування на облік.

Вилучати та знищувати документи, долучені до облікової справи, забороняється.

Облікові справи військовослужбовців зберігаються у шафах або ящиках, які замикаються і опечатуються. Командир військової частини своїм наказом призначає відповідальну особу та місце зберігання облікових справ військовослужбовців, про що зазначається у наказі про утворення та діяльність житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії).

У разі зняття військовослужбовця з обліку у зв`язку з вибуттям до нового місця служби в іншу військову частину облікова справа передається до іншої військової частини разом з особовою справою.

Згідно з пунктом 12 Розділу VI наказу МОУ №380 передбачено, що після надання військовослужбовцю житла для постійного проживання облікова справа зберігається протягом п`яти років у відповідному виконавчому органі місцевих органів виконавчої влади, що видав ордер.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що вимога вилучити персональні дані позивачки з житлової справи ОСОБА_2 та знищити їх, з яким вона перебувала на квартирному обліку до серпня 2022 року суперечить встановленому законодавством порядку ведення облікових (житлових) справ, тому в цій частині позов до задоволення також не підлягає.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно із ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Відповідач: Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (43008, Волинська область, м. Луцьк, вул. Теремнівська, 85А; ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич