Справа № 400/9979/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/9979/23

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

повний текст судового рішення

складено 26.09.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.07.2023 року № 33 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Київській області нарахувати, призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дня звернення, а саме з 04.07.2023 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував, що рішення відповідача - ГУ ПФУ у Миколаївській області є необґрунтованим, адже на дату звернення за призначенням пенсії позивачу виповнилось 56 років 4 місяці, загальний страховий стаж позивача обчислено органом ПФУ у розмірі 38 років 5 місяців 11 днів, що не заперечується сторонами. В свою чергу, твердження відповідача - ГУ ПФУ у Миколаївській області про відсутність у ОСОБА_1 пільгового стажу, є безпідставним, оскільки пільговий стаж на посаді слюсаря з обслуговування теплових мереж становить 30 років 1 місяць. Вказане підтверджується записами трудової книжки позивача, яка надавалась на розгляд органу ПФУ, а також і формою РС-право, відповідно до якої починаючи з 11.05.1993 р. позивач працював в АК Київенерго, Структурний підрозділ Київські теплові мережі ПАТ Київенерго, КП Київтеплоенерго. За вказаного, позивач вважає, що має право на призначення пенсії відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачем подано на зазначене судове рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду про відсутність підстав для задоволення позову є передчасним, оскільки суд першої інстанції не розглянув клопотання позивача про витребування у органу ПФУ матеріалів пенсійної справи, що є порушенням норм процесуального права, принципів і засад, визначених у ст.2 КАС України щодо офіційного з`ясування усіх обставин справи. Апелянт також зауважує, що він не зобов`язаний підтверджувати свій пільговий стаж роботи шляхом надання уточнюючих довідок, оскільки така вимога не передбачена законодавством, адже за приписами ст.62 ЗУ Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В свою чергу надання уточнюючих довідок необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Скаржник звертає увагу, що згідно записів трудової книжки апелянта, він з 11.05.1993 року працював в АК Київенерго, Структурний підрозділ Київські теплові мережі ПАТ Київенерго, КП Київтеплоенерго на посаді слюсаря по обслуговуванню теплових мереж, слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж, яка у свою чергу передбачена у розділі ХІІІ Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство Списку №2виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Відповідач ГУПФУ в Миколаївській області надав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на хибність та необґрунтованість доводів скаржника, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, судове рішення без змін мотивуючи зокрема тим, що до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 позивач не надав до органу ПФУ уточнюючу довідку, що визначено п.20 Порядку №637, яка є обов`язковою, оскільки в трудових книжках не зазначається, у яких умовах працювали особи і чи були вони зайняті роботами, що передбачені Постановою №461 або на певних виробництвах не менше 80% робочого часу. У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана така довідка. Окрім того, як вказує апелянт, пунктом 20 порядку №637 передбачено також надання документів у підтвердження атестації робочих місць. Відтак, оскільки позивачем до заяви про призначення не було надано документів, визначених п.20 порядку №637, не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, відтак оскаржуване рішення є правомірним.

Відповідач ГУ ПФУ у Київській області надало також відзив на апеляційну скаргу позивача у справі, у якому вказуючи на відсутність документів визначених п.20 Порядку №637, а саме уточнюючої довідки, зазначає про правомірність оскаржуваного рішення органу ПФУ про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії, у зв`язку із чим просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За приписами ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач, 04.07.2023р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до територіальних органів ПФУ про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

12.07.2023 ГУ ПФУ в Миколаївській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 33, оскільки у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці.

У рішенні зазначено, що до страхового стажу зараховано всі періоди; пільговий стаж не визначено, оскільки відсутня довідка, підтверджуюча пільговий характер роботи відповідно до п. 20 Порядку № 637.

Позивач, при зверненні до органів ПФУ, надавав трудову книжку НОМЕР_1 , відповідно до записів якої з 11.05.1993 року прийнятий на посаду слюсаря по обслуговуванню теплових мереж в район теплових мереж, де продовжує працювати і по дату звернення за призначенням пенсії.

Стаж роботи позивача на посаді слюсаря по обслуговуванню теплових мереж з 11.05.1993 року по дату звернення за призначенням пенсії 04.07.2023 30 років 1 місяць 24 дні.

Рішенням ГУ ПФУ у Миколаївській області № 33 від 12.07.2023 відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу з шкідливими та важким умовами праці . Пільговий стаж не визначено, оскільки відсутня довідка підтверджуюча пільговий характер роботи відповідно до п.20 Порядку № 637.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки). При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд першої інстанції встановив, що даними трудової книжки позивача підтверджується, що у спірний період з 11.05.1993 по 04.07.2023 року він працював на посаді слюсаря по обслуговуванню теплових мереж, слюсарем з ремонту устаткування теплових мереж, яка відноситься до Списка № 2, але при цьому зазначив, що у трудовій книжці відсутні відомості про зайнятість позивача повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що унеможливлює підтвердження його пільгового стажу тільки даними трудової книжки, тому п.20 Порядку №637 передбачено надання заявником уточнюючої довідки підприємства за встановленою формою.

Також, суд першої інстанції виснував, що позивач не зазначив суду жодних доводів стосовно причин ненадання ПФУ уточнюючої довідки підприємства, оскільки це передбачено відповідно до пп.5 п.2.1.Постанови правління ПФУ «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1 від 25.11.2005.

За вказаного, суд пепршої інстанції зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову,оскільки у трудовій книжці позивача відсутні відомості щодо його право на пенсію на пільгових умовах.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058- IV).

Відповідно до п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.5 ст.45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 114 Закону №1058-IV врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні норми містить Закон №1788-ХІІ, стаття 13 якого визначає порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Як визначено п.«б» ч.1 ст.13 Закону України №1788-ХІІ, на пільгових умовах право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 22 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»)

Кабінетом Міністрів України постановою №637 від 12 серпня 1993 р. затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).

Пункт 1 Порядку № 637 аналогічно приписам ст. 62 Закону №1788-ХІІ визначає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, - є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3, п.20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Виходячи з викладеного колегія суддів підсумовує, що згідно з приведеними вище правовими нормами - основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, і лише за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зокрема: архівними та уточнюючими довідками, виписками із наказів, особовими рахунками і відомостями на видачу заробітної плати, посвідченнями, характеристиками, письмовими трудовими договорами і угодами з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Постановою КМ України від 18.11.2005 №383, затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Вказаним Порядком №383 визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 р.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджений Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, розділом ХІІІ. ЕЛЕКТРОСТАНЦІЇ, ЕНЕРГОПОЇЗДИ, ПАРОСИЛОВЕ ГОСПОДАРСТВО» передбачена робота з шкідливими та важкими умовами праці -« 2140000а-18455 - Слюсарі, електромонтери, електрослюсарі всіх найменувань, зайняті на обслуговуванні, ремонті котельного, турбінного (парогазотурбінного) устаткування, устаткування паливоподавання і пилоприготування, що забезпечують його роботу засобів вимірювання та автоматик; 2140000а-18505 - Слюсарі по обслуговуванню теплових мереж, слюсарі по обслуговуванню підземних теплопроводів і споруд теплових мереж, слюсарі-обхідники при обслуговуванні підземних теплопроводів, постійно зайняті на підземних трубопроводах, камерах і каналах до місць розмежування з абонентами».

Надалі, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятих яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджений Список № 2, розділ XІІI «ЕЛЕКТРОСТАНЦІЇ, ЕНЕРГОПОЇЗДИ, ПАРОСИЛОВЕ ГОСПОДАРСТВО» якого також містить позицію «слюсарі та електрослюсарі, зайняті обслуговуванням і ремонтом котельного, турбінного (парогазотурбінного) устаткування, устаткування подавання палива, засобів вимірювання та автоматики, що забезпечують їх роботу, а також допоміжного підземного устаткування; електрослюсарі, слюсарі, електромонтери, зайняті обслуговуванням, ремонтом та монтажем котельного, турбінного (парогазотурбінного) устаткування, устаткування подавання палива і пилоприготування, а також засобів вимірювання та автоматики, що забезпечують їх роботу....

При цьому, однією з умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Відповідно до встановлених обставин справи, позивач, при зверненні до органів ПФУ, надавав трудову книжку НОМЕР_1 , відповідно до записів якої з 11.05.1993 року прийнятий на посаду слюсаря по обслуговуванню теплових мереж в район теплових мереж, де з указаної вище дати позивач працював в АК Київенерго, Структурний підрозділ Київські теплові мережі ПАТ Київенерго, КП Київтеплоенерго та продовжує працювати і по дату звернення за призначенням пенсії.

Стаж роботи позивача на посаді слюсаря по обслуговуванню теплових мереж з 11.05.1993 року по дату звернення за призначенням пенсії 04.07.2023 - 30 років 1 місяць 24 дні.

Виходячи з викладеного вище, матеріалами справи, зокрема даними трудової книжки позивача підтверджується, що у спірний період з 11.05.1993 по 04.07.2023 року він працював на посаді слюсаря по обслуговуванню теплових мереж, слюсарем з ремонту устаткування теплових мереж, яка відноситься до Списка № 2.

В свою чергу, зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що пільговий стаж позивача за Списком №2 для призначення пільгової пенсії не визначено, оскільки відсутня довідка, підтверджуюча пільговий характер відповідно до п. 20 Порядку №637.

При цьому, орган ПФУ зарахував до страхового стажу усі періоди роботи позивача. Страховий стаж позивача визначено - 38 років 05 місяців 11 днів.

З викладеного слідує, що відповідач загалом не спростовує трудовий стаж позивача на роботах, які в свою чергу передбачені Списком №2.

Судовою колегією встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, підтверджуючим стаж роботи, є відповідні записи із зазначенням необхідних відомостей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював або спірні періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до пільгового стажу роботи, або взагалі відсутні.

Апеляційний суд ще раз наголошує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При прийнятті даного рішення судом також враховано те, що оскаржуване рішення не містить будь-яких зауважень щодо порядку оформлення трудової книжки позивача. Також, відповідачем не заперечується, що в спірні періоди позивач працював на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

Слід разом з вищевикладеним зазначити, що усі записи про роботу позивача зазначені у його трудовій книжці оформлені належним чином, містять посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, не викликає сумнівів у їх достовірності.

Оцінюючи обґрунтованість посилань відповідача у відзиві на апеляційну скаргу стосовно необхідності підтвердження періодів роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, - атестацією робочого місця, судова колегія виходить зокрема з того, що відсутність атестації робочих місць щодо спірного періоду роботи позивача не була підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах.

До того ж, в матеріалах справи (пенсійної справи ОСОБА_1 , наданої відповідачем до апеляційного суду) наявні докази атестації робочих місць з 2000р., карта умов праці, накази про затвердження переліку робочих місць, виробництв і професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням, тощо.

Окрім того, згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З вищенаведеного слідує, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.

Разом з тим, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Суд вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тобто, навіть у випадку не проведення атестації робочих місць з вини роботодавця, період роботи повинен бути зарахований до пільгового стажу особи.

Зазначена позиція узгоджується з позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19).

Колегія суддів ще раз зауважити, що факт перебування позивача у спірний період на посаді слюсаря з обслуговування теплових мереж та слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж, підтверджується наявними в матеріалах справи трудовою книжкою та іншими наявними у пенсійній справі ОСОБА_1 документами, що відповідачем не заперечується та не спростовується.

За вказаного, проаналізувавши матеріали справи у сукупності, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про безпідставність тверджень відповідача з якими погодився суд першої інстанції щодо непідтвердження наявності у ОСОБА_1 , адже такий його пільговий стаж за Списком №2 у загальні кількості 30 років 1 місяць, на противагу доводам органу ПФУ, підтверджується даними трудової книжки позивача. Вказане підтверджується і формою РС, відповідно до якої починаючи з 11.05.1993р. позивач працював в АК Київенерго, Структурний підрозділ Київські теплові мережі ПАТ Київенерго, КП Київтеплоенерго.

Також, в матеріалах справи наявні дані про виплачену заробітну плату позивачу у спірному періоді на підприємствах на яких згідно даних трудової книдки він працював на посаді слюсаря по обслуговування теплових мереж та слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж, які в свою чергу віднесені до Списку №2, про що також зазначалось вже вище.

Відтак, у спірному випадку, позивач досяг 56 річного віку на час звернення з заявою про призначення пенсії, загальний стаж роботи 38 років 05 місяців 11 днів, що не заперечується відповідачами зокрема й ГУ ПФУ в Миколаївській області у оскаржуваному рішенні, стаж роботи на роботах зі шкідливими умовами праці не менше 12 років (а саме 30 років 1 місяць), що визначено судом вище.

За вказаного, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що ОСОБА_1 за таких умов, набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що стаж роботи позивача на підприємствах підтверджується достовірними доказами.

Насамперед, це записи у трудовій книжці із посиланням на дату та номер наказів про прийняття і звільнення, а також докази проведення атестації робочих місць з 2000р.

Колегія суддів ще раз наголошує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду, - трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а відтак є належним і достатнім доказом, який засвідчує, в цій справі, зайнятість позивача протягом спірного періоду на посаді за Списком №2. Подання уточнюючих довідок необхідне тільки у разі відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність оскаржуваного рішення пенсійного органу.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що органом ПФУ протиправно не здійснено зарахування до пільгового стажу позивача для призначення пільгової пенсії роботи на посадах слюсаря по обслуговуванню теплових мереж та слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж з 11.05.1993р. по дату звернення за призначенням пенсії 04.07.2023р.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За наведених вище мотивів, суд дійшов висновку, що оскаржуване у справі рішення відповідача, є протиправним та підлягає скасуванню, а періоди роботи позивача з 11.05.1993 по 04.07.2023р. на посаді слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж, підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, враховуючи завдання адміністративного судочинства, яке полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади, який заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя, - з метою повного та належного захисту прав позивача, суд вважає, що ефективний та належним способом захисту порушеного права позивача в даній справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке безпосередньо здійснювало розгляд заяви позивача від 04.07.2023р. про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 ПОВТОРНО розглянути указану вище заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, то судова колегія з огляду на вищевикладене, вважає цю вимогу передчасною, оскільки належний орган Пенсійного фонду ще не вирішив питання про зарахування зазначеного періоду роботи позивача до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За наведених обставин, виходячи з встановлених ч.2 ст. 9 КАС України приписів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги за наслідками перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції у цій справі частково знайшли своє підтвердження та є частково обґрунтованими.

Підсумовуючи викладене, за наслідками апеляційного перегляду справи встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм права, що призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення, у зв`язку із чим відповідно до ст. 317 КАС України колегія суддів вбачає підстави для скасування такого рішення суду з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 9, 241-243, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі №400/9979/23 - скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.07.2023 року № 33 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 11.05.1993р. по 04.07.2023р. на посадах слюсаря з обслуговування теплових мереж та слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 23.07.1984р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.07.2023р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.В. Крусян О.О. Димерлій