Справа № 732/1296/23
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 732/1296/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Лиманська М.В., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Безименна Н.В., Костюк Л.О.,

при секретарі Литвин С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Городнянської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Городнянської міської ради Чернігівської області (далі по тексту - відповідач) в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконкомі Городнянської міської ради Чернігівської області від 23.08.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у діях позивачки складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2023 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , на посаді продавця, в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

23.08.2023 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Городнянської міської ради складено постанову №19 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП, та накладено штраф у сумі 6800 грн. (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 11.07.2023 року продавець ОСОБА_1 , знаходячись на своєму робочому місці в магазині ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж алкогольного напою «Зіберт Баварське», ємністю 0,5 л з вмістом спирту 5,0%, вартістю 25,00 грн. неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила «Правила торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями та тютюновими виробами».

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивачка звернулася з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративною комісією при виконкомі Городнянської міської ради Чернігівської області правомірно винесено оскаржувану постанову № 19 від 23.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

До виключної компетенції адміністративних комісій при виконавчих органах міських, селищних та сільських рад відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені КУпАП, зокрема, в галузі торгівлі: ст.155, 155-2, ч.2 ст.156, ст. 156-1, 156-2, 159 КУпАП.

Отже, у відповідності до ст.218 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.156 КУпАП, відносяться до підвідомчості адміністративних комісій при виконавчих органах міських, селищних та сільських рад, тому матеріали стосовно ОСОБА_1 , за ознаками ч.2 ст.156 КУпАП, обґрунтовано було направлено на розгляд адміністративної комісії при виконавчому комітеті Городнянської міської ради Чернігівської області.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 статті 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за торгівлю продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Згідно ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 75 КАС України зазначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На вимогу суду апеляційної інстанції, відповідачем надано належним чином завірені копії матеріалів адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , відповідно до постанови № 19 від 23.08.2023 року.

Так, досліджуючи рапорт інспектора-чергового Чернігівського РУП Губської М.В. від 11.07.2023 року судом встановлено, що 11.07.2023 о 19-26 год. на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що в магазині, за адресою: АДРЕСА_1 , сину заявника, якому 17 років, було продано пиво. В результаті відпрацювання повідомлення дільничний офіцер поліції Миткевич В.О. виїхав на місце та здійснив опитування заявника ОСОБА_5 , учасника події ОСОБА_3 , особу, відносно якої складений протокол про вчинення адміністративне правопорушення ОСОБА_1

11.07.2023 року інспектором СЮП ВП ЧРУП ГУНП у Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Бобровник Д.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №955118 від 11 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого убачається, що позивачка у післяобідню пору, знаходячись на своєму робочому місці в магазині продовольчих товарів ФОП ОСОБА_6 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж пива «Зіберт Баварське», ємністю 0,5 л, з вмістом спирту 5,0%, за ціною 25 грн, неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП. У протоколі наявні підписи ОСОБА_1 про ознайомлення з вказаним протоколом та про отримання його копії.

З матеріалів справи №810 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що оскаржувана постанова № 19 від 23 серпня 2023 року була винесена адміністративною комісією при виконкомі Городнянської міської ради на підставі протоколу серії ВАБ №955118 від 11.07.2023, до якого долучені рапорт про отримання заяви про продаж пива неповнолітній особі, письмові пояснення ОСОБА_1 і неповнолітньої особи - ОСОБА_3 , якому було здійснено продаж пива, та інших документів.

Як вбачається з матеріалів адміністративного правопорушення, факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, ОСОБА_1 підтвердила, власноруч написавши в протоколі про адміністративне правопорушення «згодна», в письмових поясненнях «з моїх слів записано вірно» та підписавши пояснення до протоколу.

У свою чергу, доводи апелянта ОСОБА_1 щодо того, що вона продаж пива неповнолітньому не здійснювала, оскільки на підтвердження факту продажу відсутній розрахунковий документ, спростовуються вищенаведеними власними поясненнями та матеріалами адміністративного правопорушення.

З протоколів засідань адміністративної комісії при виконкомі Городнянської міської ради №9 від 04.08.2023, №10 від 10.08.2023, №11 від 17.08.2023 та №12 від 23.08.2023 убачається, що на засіданні адміністративної комісії було всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, взято до уваги як письмові пояснення, наявні у справі, так особисті пояснення ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надані у присутності членів адміністративної комісії.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відсутність розрахункового документа, на чому наголошує апелянт, не спростовує факт реалізації ОСОБА_1 неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пива, який є предметом правопорушення, оскільки позивачка особисто визнала вчинення інкримінованого їй правопорушення, а доказів того, що реалізація не відбулася не надала ані комісії, ані суду під час розгляду в суді першої та апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що твердження позивачки про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки доводи останньої та її представника зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.156 КУпАП, яка встановлює адміністративну відповідальність за торгівлю продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, тощо, у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що оскаржувана постанова є законною та не підлягає скасуванню, а тому у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Так, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи щодо прийняття оскаржуваної постанови, відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 272 КАС України регламентовано, що судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.В. Безименна

Л.О. Костюк

Повний текст рішення виготовлено 23.01.2024 року