Справа № 440/4470/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 р. Справа № 440/4470/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2023, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/4470/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 09.03.2023 року ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування стажу роботи на посадах слідчого і прокурора, а також періоду проходження строкової військової служби, половини періоду навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу і стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.03.2023 року № 39 про визначення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 , до стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді з 30.08.2006 року по 01.11.2022 року - 16 років 02 місяці 03 дня, стаж роботи на посадах слідчого і прокурора з 16.09.1988 року по 29.08.2006 року, зокрема:

помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 16.09.1988 року по 26.07.1992 року 03 роки 10 місяців 11 днів,

помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 27.07.1992 року по 20.09.1994 року 02 роки 01 місяць 25 днів,

старшого помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 21.09.1994 року по 27.10.1996 року 02 роки 01 місяць 07 днів,

старшого прокурора відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 28.10.1996 року по 22.07.1997 року - 08 місяців 25 днів,

заступника начальника відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 23.07.1997 року по 08.02.1998 року 06 місяців 17 днів,

виконуючого обов`язки заступника прокурора м. Полтави з 09.02.1998 року по 11.02.1998 року 03 дня,

заступника прокурора м. Полтави з 12.02.1998 року по 01.12.1999 року 01 рік 09 місяці 20 днів,

першого заступника прокурора м. Полтави з 02.12.1999 року по 01.02.2000 року 01 місяць 31 день,

прокурора Київського району м. Полтави з 02.02.2000 року по 23.01.2002 року 01 рік 11 місяців 22 дня,

старшого помічника прокурора області з питань контролю прокуратури Полтавської області з 24.01.2002 року по 29.07.2002 року 06 місяців 06 днів,

старшого прокурора організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 30.07.2002 року по 25.11.2002 року 03 місяці 27 днів,

заступника прокурора Октябрського району м. Полтави з 26.11.2002 року по 19.04.2004 року 01 рік 04 місяці 25 днів,

начальника організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 20.04.2004 року по 29.08.2006 року 02 роки 04 місяці 10 днів, а всього стаж роботи в органах прокуратури 18 років 11 місяців 13 днів;

- календарний період строкової військової служби з 11.11.1975 року по 31.10.1977 року, що складає 01 рік 11 місяців 21 день та половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року, що становить 01 рік 11 місяців, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII), що становить 1 рік 1 місяць 3 дні - 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука за період з 12.08.1987 року по 15.09.1987 року та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука з 16.09.1987 року по 15.09.1988 року. Загальний стаж, що дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу на посаді судді (16 років 02 місяці 03 дня) обчислювати 40 років 1 місяць 09 днів;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 02.11.2022 року здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 27.02.2023 року № 02/901/2023вих, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 09.03.2023 року ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування стажу роботи на посадах слідчого і прокурора, а також періоду проходження строкової військової служби, половини періоду навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу і стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.03.2023 року №39 про визначення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 , до стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді з 30.08.2006 року по 01.11.2022 року - 16 років 02 місяці 03 дня.

- стаж роботи на посадах слідчого і прокурора з 16.09.1988 року по 29.08.2006 року, зокрема:

помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 16.09.1988 року по 26.07.1992 року 03 роки 10 місяців 11 днів,

помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 27.07.1992 року по 20.09.1994 року 02 роки 01 місяць 25 днів,

старшого помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 21.09.1994 року по 27.10.1996 року 02 роки 01 місяць 07 днів,

старшого прокурора відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 28.10.1996 року по 22.07.1997 року - 08 місяців 25 днів,

заступника начальника відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 23.07.1997 року по 08.02.1998 року 06 місяців 17 днів,

виконуючого обов`язки заступника прокурора м. Полтави з 09.02.1998 року по 11.02.1998 року 03 дня,

заступника прокурора м. Полтави з 12.02.1998 року по 01.12.1999 року 01 рік 09 місяці 20 днів,

першого заступника прокурора м. Полтави з 02.12.1999 року по 01.02.2000 року 01 місяць 31 день,

прокурора Київського району м. Полтави з 02.02.2000 року по 23.01.2002 року 01 рік 11 місяців 22 дня,

старшого помічника прокурора області з питань контролю прокуратури Полтавської області з 24.01.2002 року по 29.07.2002 року 06 місяців 06 днів,

старшого прокурора організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 30.07.2002 року по 25.11.2002 року 03 місяці 27 днів,

заступника прокурора Октябрського району м. Полтави з 26.11.2002 року по 19.04.2004 року 01 рік 04 місяці 25 днів,

начальника організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 20.04.2004 року по 29.08.2006 року 02 роки 04 місяці 10 днів, а всього стаж роботи в органах прокуратури 18 років 11 місяців 13 днів;

- календарний період строкової військової служби з 11.11.1975 року по 31.10.1977 року, що складає 01 рік 11 місяців 21 день;

- половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року, що становить 01 рік 11 місяців;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII), що становить 1 рік 1 місяць 3 дні - 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука за період з 12.08.1987 року по 15.09.1987 року та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука з 16.09.1987 року по 15.09.1988 року.

Загальний стаж, що дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу на посаді судді (16 років 02 місяці 03 дня) обчислювати 40 років 1 місяць 09 днів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 02.11.2022 року здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 27.02.2023 року №02/901/2023вих, з урахуванням фактично виплачених сум.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що управління не погоджується щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової військової служби, оскільки статтею 137 Закону України Про судоустрій та статус суддів визначено виключний перелік посад які зараховуються до стажу роботи на посаді судді. Період навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової військової служби до вказаного переліку посад не належать. Таким чином, зарахування вищезазначених періодів до стажу роботи судді суперечитиме нормам чинного законодавства України. Також, Закон України Про судоустрій та статус суддів не передбачає зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів зайняття посад слідчого і прокурора. Розмір щомісячного довічного грошового утримання визначається згідно чинної редакції статті 142 (на рівні 50% + відсотки за роботу на посаді судді понад 20 років). Відтак, підстав для обчислення ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням половини строку навчання у вищому навчальному закладі, періоду проходження строкової військової служби та посад слідчого і прокурора виходячи зі стажу роботи суддею 40 років 1 місяць 9 днів немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Указом Президента України від 25.07.2006 року №640/2006 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Полтавського районного суду Полтавської області, що засвідчує наказ № 89 від 30.08.2006 року в.о. начальника територіального управління державної судової адміністрації в Полтавській області, наказ № 40-ОС від 30.08.2006 року в.о. голови Полтавського районного суду Полтавської області.

Постановою Верховної Ради України № 378-VI від 22.09.2011 року ОСОБА_1 обраний суддею Полтавського районного суду Полтавської області безстроково, що підтверджується наказом № 178/к від 12.10.2011 року в.о. начальника територіального управління державної судової адміністрації в Полтавській області, наказом № 26/ос.с від 12.10.2011 року голови Полтавського районного суду Полтавської області «Про зарахування на посаду судді безстроково ОСОБА_1 », якими його зараховано на посаду судді Полтавського районного суду Полтавської області з 22.09.2011 року.

Відповідно до наказу голови Полтавського районного суду Полтавської області № 09/ос.с від 21.05.2020 року «Про обрання ОСОБА_1 на посаду голови суду» ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків голови Полтавського районного суду Полтавської області.

06.09.2022 року за вихідним № 289/0/6-22 до Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 подана заява про звільнення з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 125/0/15-23 від 21.02.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області та встановлено, що право на нарахування та виплату грошового утримання виникло у ОСОБА_1 з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років (тобто з 02.11.2022 року), а загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає йому право на відставку, становить 41 рік 6 днів, у тому числі: на посаді судді з 30.08.2006 року по 20.05.2020 року та на посаді голови Полтавського районного суду Полтавської області з 21.05.2020 року по 02.11.2022 року 16 років 02 місяці 03 дні; в органах прокуратури з 16.09.1988 року по 29.08.2006 року - 18 років 11 місяців 13 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - 3 роки.

Після отримання рішення Вищої рада правосуддя про звільнення у відставку, ОСОБА_1 09.03.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії, оскільки він вже отримував пенсію за вислугою років.

Рішенням № 39 від 16.03.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок ОСОБА_1 пенсії здійснено перехід з пенсії за вислугою років на довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи на посаді судді 16 років 02 місяці 03 дні та призначене довічне грошове утримання в сумі 65897 грн. 70 коп. з розрахунку 50 відсотків від заробітку.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу роботи позивача, який надає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, пенсійний орган безпідставно не зарахував позивачу до стажу судді стаж роботи в органах прокуратури з 16.09.1988 року по 29.08.2006 року, тобто 18 років 11 місяців 13 днів, календарний період строкової військової служби з 11.11.1975 року по 31.10.1977 року, що складає 01 рік 11 місяців 21 день, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року, що становить 01 рік 11 місяців. Крім того позивач вважає, що до стажу роботи на посаді судді йому повинно бути зараховано 1 місяць 3 дня роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука за період з 12.08.1987 року по 15.09.1987 року та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука за період з 16.09.1987 року по 15.09.1988 року.

Враховуючи, що стаж роботи позивача на посаді судді в загальному розмірі складає 40 років 1 місяць 09 днів, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 02.11.2022 в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно з ч.ч. 1-4 Закону №1402-VIII суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Колегія суддів наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним увесь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI.

На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону № 1402-VIII, частиною 4 якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Зазначена норма неконституційною не визнавалась.

Отже чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною 3 цієї статті.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у спорах, що виникли у подібних правовідносинах, зокрема: у постановах від 15 лютого 2022 року у справі № 340/161/21, від 18.05.2022 у справі 160/415/21, від 02.08.2022 у справі № 620/6361/20.

Вирішуючи питання щодо правильності розрахунку відповідачем стажу судді у відставці при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу з 02.11.2022, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що із змісту ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року під поняттям «прокурор» слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Так, при призначенні ОСОБА_1 довічного грошового утримання, поза увагою Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишено стаж роботи позивача на посадах: помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 16.09.1988 року по 26.07.1992 року 03 роки 10 місяців 11 днів; помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 27.07.1992 року по 20.09.1994 року 02 роки 01 місяць 25 днів; старшого помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 21.09.1994 року по 27.10.1996 року 02 роки 01 місяць 07 днів; старшого прокурора відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 28.10.1996 року по 22.07.1997 року - 08 місяців 25 днів; заступника начальника відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 23.07.1997 року по 08.02.1998 року 06 місяців 17 днів; виконуючого обов`язки заступника прокурора м. Полтави з 09.02.1998 року по 11.02.1998 року 03 дня; заступника прокурора м. Полтави з 12.02.1998 року по 01.12.1999 року 01 рік 09 місяці 20 днів; першого заступника прокурора м. Полтави з 02.12.1999 року по 01.02.2000 року 01 місяць 31 день; прокурора Київського району м. Полтави з 02.02.2000 року по 23.01.2002 року 01 рік 11 місяців 22 дня; старшого помічника прокурора області з питань контролю прокуратури Полтавської області з 24.01.2002 року по 29.07.2002 року 06 місяців 06 днів; старшого прокурора організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 30.07.2002 року по 25.11.2002 року 03 місяці 27 днів; заступника прокурора Октябрського району м. Полтави з 26.11.2002 року по 19.04.2004 року 01 рік 04 місяці 25 днів; начальника організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 20.04.2004 року по 29.08.2006 року 02 роки 04 місяці 10 днів, а всього стаж роботи в органах прокуратури 18 років 11 місяців 13 днів (підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 Полтавського районного суду Полтавської області; трудовою книжкою НОМЕР_1 ).

Колегія суддів зауважує, згідно з Указом Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

У відповідності до абз. 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», що діяло на день призначення на посаду судді ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

3 01.09.1983 року по 01.07.1987 року, ОСОБА_1 навчався за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, що підтверджуються дипломом РВ № 747024 та трудовою книжкою НОМЕР_1 . Половина строку навчання у вищевказаному навчальному закладі з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року становить 01 рік 11 місяців (підтверджується дипломом НОМЕР_2 ; розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 Полтавського районного суду Полтавської області; трудовою книжкою НОМЕР_1 ).

З 11.11.1975 року по 31.10.1977 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу. Термін проходження ним строкової військової служби становить 01 рік 11 місяців 21 день (підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 Полтавського районного суду Полтавської області; трудовою книжкою НОМЕР_1 ; військовим квитком НОМЕР_3 ).

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді 1 місяця 3 днів роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука за період з 12.08.1987 року по 15.09.1987 року та 1 року роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука за період з 16.09.1987 року по 15.09.1988 року, судова колегія зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 року № 2509-VIII статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою.

Відповідно до частини другої статті 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Правовий висновок щодо застосування цієї норми права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №9901/805/18, яку апеляційний суд враховує відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, відповідно до якого частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

Судовим розглядом встановлено, що на дату призначення ОСОБА_1 на посаду судді Полтавського районного суду Полтавської області (30.08.2006 року) діяв Закон України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 року, в редакції від 17.11.2005 року.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 2862-ХІІ, яка діяла на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

За таких обставин, враховуючи, що стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, не обов`язково мав передувати призначенню на посаді судді, 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука, що загалом складає 1 рік 1 місяць 3 дні, відповідно до вимог частини 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№ 1402-VIII) повинні бути зараховані позивачу до стажу його роботи на посаді судді.

З розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці ОСОБА_1 № 01/04-40/23 від 27.02.2023 року, слідує, що до зазначеного стажу, окрім іншого входить стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII).

Таким чином стаж ОСОБА_1 , що дає право йому на відставку і отримання щомісячного грошового утримання складає 40 років 1 місяць 09 днів (16 років 02 місяці 03 дні на посаді судді; 18 років 11 місяців 13 днів на посадах прокурорів в органах прокуратури; 01 рік 11 місяців 21 день - період строкової військової служби; 01 рік 11 місяців - половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно д ч. 2 ст. 137 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» - 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука), а тому моє щомісячне довічне грошове утримання у відповідності до вимог Закону України № 1402-VIII має бути обчисленим у розмірі 90% від суддівської винагороди, починаючи з 02.11.2022 року.

Отже, загальний стаж роботи судді Шелудякова Л.В., що дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 40 років 1 місяць 09 днів.

Зважаючи на те, що позивач має повних 40 років стажу на посаді судді, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 , підлягає перерахунку виходячи з 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (1 рік стажу понад 20 років - збільшується на два відсотки заробітку).

Відповідно, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про те, що Закон України Про судоустрій та статус суддів не передбачає зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів зайняття посад слідчого і прокурора, не зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової військової служби, а розмір щомісячного довічного грошового утримання визначається згідно чинної редакції статті 142 (на рівні 50% + відсотки за роботу на посаді судді понад 20 років), є помилковими та спростовані вище нормативно-правовим обґрунтуванням та висновками викладеними в постановах Верховного Суду, які є обов`язковими для врахування їх апеляційним судом.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 по справі №440/4470/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич