Справа № 160/30786/23
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
23 листопада 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить:
- визнати не надання військовою частиною НОМЕР_1 (Регіональне управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") відповіді по суті звернення адвоката Дорошенка С.М. в інтересах солдата в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 , - протиправною бездіяльністю та зобов`язати розглянути його по суті;
- визнати не надання Генеральним штабом Збройних Сил України відповіді по суті колективного звернення від 26.10.2023 року за підписом солдата в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 , - протиправною бездіяльністю та зобов`язати розглянути його по суті.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено наступне. З метою встановлення дати, з якої майора ОСОБА_2 було призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_2 , позивач через представника звернувся до військової частини НОМЕР_1 з запитом про надання інформації від 15.06.2023 р. Відповіді на запит на момент звернення позивача з позовом до суду не надано. В зв`язку з наведеним, позивач разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 звернувся до Генерального штабу Збройних Сил України з запитом про надання інформації стосовно призначення на посаду ОСОБА_2 . Однак, відповіді на запит позивачем отримано не було.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
07.12.2023 р. від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов. Відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказав наступне. Командуванням військової частини НОМЕР_1 за вихідним номером 1542/5359 від 18.06.2023 року було надано відповідь на зазначене звернення, направлено представнику позивача засобами поштового зв`язку та отримано представником позивача. Таким чином, твердження позивача про те, що військовою частиною НОМЕР_1 не надано відповіді на звернення 17-ТРОС від 15.06.2023 є хибними та такими, що не відповідають дійсності, а в діях відповідача-1 відсутня будь яка протиправна бездіяльність відносно позивача.
13.12.2023 р. представником позивача надано відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідача-1, викладених у відзиві на позов.
16.12.2023 р. від військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення проти відповіді на відзив, в яких вказано про необґрунтованість позовних вимог.
31.12.2023 р., 01.01.2024 р. представником позивача надано відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідача-2, викладених у відзиві на позов.
27.11.2023 р. від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі як третіх осіб військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 . Клопотання вмотивовано наступним.
Оскаржувана бездіяльність відповідачів була допущена у зв`язку з не наданням позивачу інформації щодо підстав та часу виникнення повноважень командира військової частини НОМЕР_2 у зв`язку із винесенням командиром військової частини НОМЕР_2 наказу про призначення на посаду тво командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 . Таким чином, результати вирішення справи можуть вплинути на права та обов`язки військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 .
Вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає наступне.
Предметом спору в даній справі є бездіяльність відповідачів, до яких представник позивача звертався із запитами про надання публічної інформації, щодо не надання такої інформації. При цьому, до військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 позивач із запитами не звертався та вказані військові частини не є учасниками спірних правовідносин.
В зв`язку з наведеним, клопотання задоволенню не підлягає.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши матеріали адміністративного позову, доводи сторін, що викладені у позові та відзивах проти нього, суд виходить з наступного.
ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулись до Начальника Генерального штабу Збройних Сил України із запитом від 23.10.2023 р., в якому просили надати інформацію, чи надходили від РУ СТрО « ІНФОРМАЦІЯ_1 » дані про видачу, реєстрацію наказу №27 від 17.04.2022 р. командира в/ч НОМЕР_3 про призначення провідного інженера ВП №227 МО м-ра Акуліча на посаду тво командира в/ч НОМЕР_2 .
В зверненні заявники просили також роз`яснити, які саме посадові особи в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 мають нести відповідальність за невидачу їм військових квитків в період з 01.03. по 04.06.2022 р. а також по сьогодні, відповідальність за не розгляд їх рапортів про переміщення із в/ч НОМЕР_2 до в/ч НОМЕР_4 та за їх переслідування, як свідків розвантаження у квітні 2022 року більше ніж 300 автоматів та гранатометів, щодо яких в Генштаб СТрО подано відомості про списання через втрату в бою.
Представник позивача адвокат Дорошенко Сергій Миколайович звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом №17-ТРОС від 15.06.2023 р. В запиті представник позивача просив надати відомості:
- про причини невидачі командуванням в/ч НОМЕР_2 військовослужбовцям НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 військових квитків із відповідними відмітками в період з 01.03.2022 р. по 05.06.2022 р. та з 06.06.2022 р. по сьогодні;
- відомості про призначення командиром в/ч НОМЕР_3 відповідальних осіб на посаду тво командира в/ч НОМЕР_2 в період з 01.03.2022 р. по 05.06.2022 р. та їх зняття з цієї посади а також про реєстрацію відповідних наказів в «Книзі обліку наказів та директив в/ч НОМЕР_3 », згідно п.п. 2.9.1.10, 2.9.1.21 Інструкції №124 МО України;
- дані наказу командира в/ч НОМЕР_3 про затвердження акту приймання-передання посади за підписами ТВО командира в/ч НОМЕР_3 ст.л-та ОСОБА_9 , новопризначеного на посаду м-ра ОСОБА_2 та представника старшого командира в/ч НОМЕР_3 згідно ст.ст. 61, 62 СВС, а також про його реєстрацію в «Книзі обліку наказів та директив в/ч НОМЕР_3 », - згідно п.п. 2.9.1.10, 2.9.1.21 Інструкції №124 МО України;
- дані наказу командира в/ч НОМЕР_2 м-ра ОСОБА_2 про свій вступ на посаду - згідно ст.ст. 61, 62 СВС, а також про його реєстрацію в «Книзі обліку наказів та директив в/ч НОМЕР_2 », - згідно п.п. 2.9.1.10, 2.9.1.21 Інструкції №124 МО України.
На вказаний запит військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь від 18.06.2023 р. №1542/5359.
У відповіді відповідачем зазначено, зокрема, наступне:
«…Як слідує з доданих до запиту документів, Вами до запиту надано ордер від 13.06.2023 р. за формою, що вже є недійсною.
Відтак, до запиту не надано вичерпного переліку документів, що підтверджують обсяг повноважень адвоката для звернення до військової частини НОМЕР_1 з відповідним запитом.
…Звертаємо увагу, що частина запитуваної у запиті інформації є інформацією з обмеженим доступом. Відтак, вказані документи можуть бути надані суду в обсягу необхідному для розгляду справи за відповідною ухвалою в порядок та спосіб передбачений процесуальним законодавством.
З урахуванням викладеного зазначаємо, що запитувана інформація може бути отримана безпосередньо військовослужбовцем у командування Військової частини НОМЕР_2 або за повторним запитом з наданням відповідних документів, що передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
У Законі України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-XII) закріплено право кожного на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5 Закону № 2657-XII).
Відповідно до статті 20 Закону № 2657-XII за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.
Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Згідно зі статтею 21 вказаного Закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI), та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає цей Закон.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VІ від 13.01.2011 р. публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно до ч. 2 ст. 6 вказаного Закону України обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 вказаного Закону України розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюют ьвладні управлінські функції відповідно до законодавства та рішенняя ких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;
5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:
1) інформацією про стан довкілля;
2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;2) дату відмови;3) мотивовану підставу відмови;4) порядок оскарженнявідмови;5) підпис.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 вказаного Закону України розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Згідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач, зокрема, має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.
До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Відповідно до п. 1 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 р. №41 положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.
Згідно до п.п. 2-5 Положення ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.
В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1).
Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.
Ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до п.п. 4-6 рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 р. № 41 дозволено адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону.
Типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).
Визнано таким, що втратило чинність Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, крім Додатка № 1 до Положення про ордер адвоката та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, та пункту 18 Положення, які діють до 01 січня 2022 року.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Генерального штабу Збройних Сил України з запитом про надання інформації від 23.10.2023 р.
З запиту про надання інформації від 23.10.2023 р. вбачається, що всі порушені питання стосуються рішень, дій та бездіяльності посадових осіб військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які підпорядковані командуванню Сил територіальної оборони Збройних Сил України.
Враховуючи викладене, Генеральним штабом Збройних Сил України правомірно направлено запит про надання інформації від 23.10.2023 р. командувачу Сил територіальної оборони Збройних Сил України на підставі п. 14 розділу ІІ Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України.
Також, представником позивача адвокатом Дорошенком С.М. було направлено до військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит №17-ТРОС від 15.06.2023 р.
При цьому, сторонами не заперечується, що до запиту адвокатом було долучено копії ордерів, виготовлених за Типовою формою ордера, виготовленою друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону.
Вказане стало підставою для відмови в наданні запитуваної інформації, про що зазначено у листі військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2023 р. №1542/5359.
Докази направлення листа представнику позивача містяться в матеріалах справи.
З проаналізованих положень нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини стосовно виготовлення та використання ордерів на надання правової допомоги, вбачається, що адвокатам України дозволено використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону, в строк до 01 січня 2022 року.
Адвокатський запит, надісланий адвокатом Дорошенком С.М. до військової частини НОМЕР_1 №17-ТРОС, датований 15.06.2023 р.
Таким чином, станом на день складання адвокатського запиту №17-ТРОС від 15.06.2023 р. не можна було використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону.
Доводи представника військової частини НОМЕР_1 стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду в зв`язку з тим, що ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, не приймаються судом до уваги.
Спірні правовідносини в даній справі виникли не з підстав прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а з підстав звернення позивача та його представника до відповідачів з запитами про доступ до публічної інформації.
Таким чином, до спірних правовідносин має застосовуватись шестимісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, який позивачем не пропущений.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262,293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук