Справа № 200/6130/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року справа №200/6130/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Гайдара А.В. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 р. у справі № 200/6130/23 (головуючий І інстанції Кониченко О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просив:

-визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, з обмеження виплати максимального розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 р. на суму індексації нарахованої згідно постанови КМУ №118 від 16.02.2022 р. Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та з 01.03.2023 р. на суму індексації нарахованої згідно постанови КМУ №168 від 24.02.2023 р. Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році протиправними;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру з 01.03.2022 р. на суму індексації нарахованої згідно постанови КМУ №118 від 16.02.2022 р. Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та з 01.03.2023 р. на суму індексації нарахованої згідно постанови КМУ №168 від 24.02.2023 р. Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році починаючи з 01.03.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Приймаючи ухвалу суд виходив з того, що в контексті спірних правовідносин позивач про невиплату індексації пенсійних виплат через обмеження максимального розміру пенсії мав дізнатись в квітні 2022 року за Постановою КМУ №118 від 16.02.2022 р. Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та в квітні 2023 року за Постановою КМУ №168 від 24.02.2023 р. Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році відповідно, при отриманні пенсії.

13 листопада 2023 року від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої позивача зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.03.2023 р., яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2023 р. та набрало законної сили з цієї дати, у справі № 200/977/23 за його позовом до відповідача зобов`язано останнього здійснити виплату позивачу пенсії перерахованої у розмірі 90% сум грошового забезпечення без обмеження максимального розміру починаючи з 01.12.2019 з урахуванням раніше виплачених сум. До дати набрання законної сили цього рішення державою в особі зазначеного органу Пенсійного фонду України йому виплачувалась пенсія, яка була обмежена максимальним розміром, а відповідно і виплати сум індексацій не здійснювались. З дати вступу в законну силу судового рішення йому стало відомо про протиправність дій цього органу Пенсійного фонду України, а відтак і про його право на отримання пенсії без її обмеження максимальним розміром, тобто і сум індексацій у тому числі тих, які підлягали виплаті з 01.03.2019 р.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року відмолено у відкритті провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у справі №200/977/23 не заявлялись вимоги щодо виплати пенсії з 01.03.2022 р. на суму індексації нарахованої згідно постанови КМУ №118 від 16.02.2022 р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з 01.03.2023 р. на суму індексації нарахованої згідно постанови КМУ №168 від 24,02.2023 р. «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» починаючи з 01.03.2023 р.

Тобто, такі вимоги і не були предметом позову, в зв`язку з чим в даному рішенні і не вирішувалось питання про виплату індексації пенсії відповідно за 2022 рік в розмірі 4 555,15 грн. (32 536,76 грн. х 0,14) та за 2023 рік в розмірі 1 500 грн. (37 091,91 грн. х 0,197, але не більше 1 500 грн.).

Таким чином вважаю, що спір у справі стосується правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р., встановленою законом величиною максимального розміру пенсії.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивач виходив з того, що відповідач з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. здійснив нарахування пенсії з урахуванням індексації, передбаченої постановами Уряду від 16.02.2022 р. №118 та від 24.02.2023 р. №168, однак обмежив розмір пенсії до виплати, тобто, нарахування пенсійних виплат у спірних відносинах проведено, однак їх виплату не здійснено.

За наведених обставин я вважав за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо виплати мені пенсії з обмеженням її максимального розміру з 01.03.2022 р. без врахування суми індексації пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 р. №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з 01.03.2023 р. без врахування суми індексації пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 р. №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», та зобов`язати відповідача здійснити виплату нарахованої мені пенсії з 01.03.2022 р. з урахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», та з 01.03.2023 р. з урахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Відмовляючи у відкритті, суд першої інстанції виходив з того, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення суду, що набрало законної сили.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 статті 5 КАС України, установлено право на звернення до суду та способи судового захисту і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Виходячи зі змісту цієї норми, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність судового рішення, яким завершено розгляд справи і набрання цим судовим рішенням законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожній справі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у провадженні 11-257заі18.

Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової (юридичної) визначеності. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип правової визначеності передбачає дотримання правила «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, який полягає в тому, що позивач, який порушив справу проти відповідача і отримав за результатами її розгляду остаточне рішення, не може ініціювати повторне судове провадження стосовно того ж самого відповідача, якщо судовий позов ґрунтується на тих самих фактичних обставинах, або ж нова вимога могла бути складовою частиною попередньої у першому рішенні.

Тобто, за вказаним принципом, жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового до виконання рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового судового рішення. Res judicata є способом запобігання повторному розгляду справи та несправедливому відношенню до інших учасників судового процесу.

При цьому, суд звертає увагу, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує.

У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17 вказав, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії щодо зменшення основного розміру пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку та обмеження пенсії за вислугу років максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2019; зобов`язати здійснити перерахунок та виплачувати пенсію (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без обмеження максимальним розміром.

В обґрунтування позову зазначав, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.06.2022 у справі № 200/1511/22 у січні 2023 року здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення та з урахуванням обмежень, визначених статтею 43 Закону № 2262-ХІІ. Позивач вважав, що відповідач протиправно зменшив розмір його пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року справа №200/977/23, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року, позов задоволено, а саме судом: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку та обмеження пенсії за вислугу років максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2019; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового забезпечення (з урахуванням виплачених сум) відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.12.2019 без обмеження максимальним розміром.

Рішення набрало законної сили.

Отже, предметом розгляду у справі №200/977/23 було право позивача на отримання пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.12.2019. Позивач посилався на те, що на виконання рішення суду від 23.06.2022 у справі № 200/1511/22 здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення та з урахуванням обмежень, визначених статтею 43 Закону № 2262-ХІІ.

За результатами виконання рішення суду, відповідачем було нараховано та виплачена сума пенсії.

Рішенням суду від 28.03.2023 у справі № 200/977/23 відповідача зобов`язано останнього здійснити виплату позивачу пенсії перерахованої у розмірі 90 % сум грошового забезпечення без обмеження максимального розміру починаючи з 01.12.2019 з урахуванням раніше виплачених сум.

У межах цієї справи що перебуває на розгляді суду позивач посилався на те, що до дати набрання законної сили цього рішення державою в особі зазначеного органу Пенсійного фонду України йому виплачувалась пенсія, яка була обмежена максимальним розміром, а відповідно і виплати сум індексацій не здійснювались.

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За змістом ч.2 ст.42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з п.2 Постанови Кабміну України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16 лютого 2022 року №118 з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови (в розмірі 1,14), у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Відповідно до п.2 Постанови Кабміну України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24 лютого 2023 р. № 168, з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Підвищення пенсії, передбачене абзацом 1 цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2022 р. відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.

Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини 4 статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно, у даному випадку спірним питанням у цій справі є право позивача відповідно до Постанови №118 та № 168 на індексацію пенсії з 01.03.2022 та з 01.03.2023, розраховану виходячи з відсоткового значення розміру пенсії сум грошового забезпечення без її обмеження максимальним розміром. Тобто, право виплату пенсії без обмежень максимальним розміром з урахуванням індексації, передбаченої Постановою № 118 та № 168.

Таким чином, вказані вимоги, що є предметом позову у справі №200/977/23 не є тотожними вимогам у цій справі.

Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 30 березня 2023 року по справі №200/2737/21-а та від 28 червня 2023 року по справі №200/4258/22, від 15 грудня 2022 року у справі № 460/3473/21, від 23 січня 2023 року у справі № 340/3391/22, від 13 липня 2023 року справа №560/832/23, від 27 липня 2023 року справа № 560/10793/22.

Враховуючи наведене та положення КАС України та зважаючи, що вищезазначені вимоги позивача, щодо яких приймались рішення про відмову у відкритті провадження не є ідентичними вимогам, заявленим у цій справі та справі №200/977/23, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 р. у справі № 200/6130/23 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 р. у справі № 200/6130/23 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 24 січня 2024 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

А.В. Гайдар