Справа № 420/12112/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/12112/23

Головуючий І інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 04.09.2023р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26.05.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив суд:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача стосовно відмови в проведенні службового розслідування та відмови в складанні довідки про обставини травми;

- зобов`язати відповідача облікувати нещасний випадок, який стався з ним 15.06.2022р. в н.п. Інгулка Миколаївської області під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної з захистом Батьківщини, відповідно до «Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України» (затв. наказом МВС України 22.03.2016р. №199), з врахуванням висновків суду щодо факту нещасного випадку 15.06.2022р.;

- зобов`язати відповідача провести службове розслідування і видати йому довідку за формою, у відповідності до Додатку 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (затв. наказом Міністерством оборони України від 14.08.2008р. №402), за результатами проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ним 15.06.2022р. в н.п. Інгулка Миколаївської області, враховуючи висновки суду у даній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 28.01.2019р. по 27.03.2023р. позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . При цьому, у період з 24.02.2023р. по 18.03.2023р. позивач безпосередньо брав участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів, необхідних для національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. 15.06.2022р. (приблизно о 9 год. ранку) позивач отримав травму. На момент отримання травми, згідно з рішенням начальника НОМЕР_1 Прикордонного загону Держприкордонслужби, позивач знаходився в н.п. Інгулка Миколаївської області, та приймав участь у відбитті збройної агресії на рубежу відсічі, що підтверджується доданим витягом з журналу бойових дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б).

З приводу отриманої травми, 15.06.2022р. ОСОБА_1 звернувся із заявою від 06.04.2023р. до відповідача з проханням провести службове розслідування щодо виникнення нещасного випадку та надати довідку про обставини травми. Однак, на думку позивача, відповідачем протиправно та безпідставно було відмовлено у проведенні службового розслідування, з огляду на те, що травма отримана ним 15.06.2022р. є наслідком травми, отриманої ще в 2020р.

Відповідач надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги категорично не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення розслідування нещасного випадку, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.04.2023р., зареєстрованої у Військовій частині НОМЕР_2 за №К-89 від 14.04.2023р. у відповідності до вимог «Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України» (затв. наказом МВС України від 22.03.2016р. №199). Зобов`язано відповідача провести службове розслідування нещасного випадку за заявою ОСОБА_1 від 06.04.2023р., зареєстрованою у Військовій частині НОМЕР_2 за №К-89 від 14.04.2023р., за результатом проведення якого скласти відповідні акти, а саме: акт розслідування нещасного випадку, що стався (акт форми Нвс-5) та акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми Нвс-1), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми НПвс), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби у відповідності до «Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України» (затв. наказом МВС України від 22.03.2016р. №199). У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, обидві сторони подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог було постановлено із порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та неповного з`ясування судом обставин даної справи, у зв`язку із чим просило скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2023р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач же, у поданій ним апеляційній скарзі, зазначив, що рішення суду 1-ї інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, у зв`язку із чим просив змінити мотивувальну частину Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2023р., шляхом надання оцінки доказам, що підтверджують факт його травмування 15.06.2022р. Позивач, з огляду на те, що відповідач заперечує факт нещасного випадку - 15.06.2022р., звернув увагу, що без належної оцінки судом доказів відносно факту його травмування, відповідач, при призначенні та проведенні службового розслідування, буде заперечувати цей факт.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами учасників справи та призначено їх до розгляду в порядку письмового провадження.

12.10.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - молодший сержант ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження ним військової служби з Окремого регіонального центру комплектування (з місцем дислокації м.Херсон) Держприкордонслужби та з яким укладено (строком на три роки) контракт на проходження громадянами військової служби в Держприкордонслужби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, 28.01.2019р., у відповідності до з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби від 28.01.2019р. за №42-ОС, був прийнятий на військову службу за контрактом та зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення по НОМЕР_1 прикордонному загону.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби від 16.07.2021р. за №363-ОС, старший сержант ОСОБА_1 , у зв`язку із організаційно-штатними змінами призначений на посаду інспектора прикордонної служби і категорії (начальника спеціального приміщення) групи адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), згідно із пп.6 п.93 «Положення про проходження громадянами військової служби в Державній прикордонній службі України».

27.03.2023р. згідно з наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби від 27.03.2023р. №131-ОС, позивач (П-044823), який проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії (начальника спеціального приміщення) групи адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення по НОМЕР_1 прикордонному загону, у зв`язку із вибуттям для подальшого проходження військової служби до комендатури забезпечення Південного регіонального управління Держприкордонслужби на посаду інспектора 2 комендантської групи комендантського відділення.

Згідно з довідкою центру управління службою НОМЕР_1 прикордонного загону від 31.07.2020р. «Про травмування військовослужбовця відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в позаслужбовий час 30.07.2020р.» (н.п. Преображенка, Каланчацького району, Херсонської області), складеною начальником чергової зміни центру управління службою НОМЕР_1 прикордонного загону майором ОСОБА_2 , 31.07.2020р. - начальнику відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) від військовослужбовця групи адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби сержанта ОСОБА_1 надійшла доповідь про отримання останнім травми правої стопи. 30.07.2020р. (у вихідний день) о 20:00 год., сержант ОСОБА_1 послизнувся та впав, відчув біль у правій нижній кінцівці. Ввечері значення цьому не надав.

31.07.2020р. 09:00 год. звернувся до Центральної районної лікарні смт. Чаплинка, де черговим лікарем був встановлений діагноз: «закритий перелом латеральної кісточки правої голені (гомілки)» та накладено гіпсову пов`язку. Далі лікувався амбулаторно та мав задовільний стан здоров`я.

В подальшому, для детального з`ясування причин і обставин нещасного випадку начальником 79 (Херсонського) прикордонного загону було призначене розслідування нещасного випадку, що мав місце. За результатами проведеного розслідування описаного «нещасного» випадку встановлено, що дане травмування/нещасний випадок стався не під час виконання сержантом ОСОБА_1 обов`язків військової служби (т.б. у вихідний день) та не пов`язаний із виконанням службових обов`язків, про що були складені акти відповідної форми.

Як зазначив відповідач у своєму відзиві, НОМЕР_1 прикордонний загін Держприкордонслужби (Військова частина НОМЕР_3 ) не має можливості надати суду акти форми НВС-5 та НПвс за №13-20 від 11.08.2020р., адже 24.02.2022р., у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України начальником відділення контролю та документального забезпечення штабу лейтенантом ОСОБА_3 , на території військового містечка даного органу охорони державного кордону (військової частини), які зберігались у відділенні контролю та документального забезпечення штабу, серед яких зокрема були і акти форми НВС-5 та НПвс №13-20 від 11.08.2020р., у зв`язку із обмеженим часом та наступом окупаційних військ російської федерації були знищені. Однак, акт знищення вищевказаної службової документації не складався.

Як зазначає позивач у своєму позові, 15.06.2022р. приблизно о 9:00 год. ранку він отримав травму. На момент отримання травми, відповідно до рішення начальника НОМЕР_1 прикордонного загону, він знаходився в н.п. Інгулка Миколаївської області, та приймав участь у відбитті збройної агресії на рубежу відсічі. Даний факт підтверджується доданим Витягом з журналу бойових дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби.

Так, зокрема, позивач зазначає, що під час бойового чергування, пов`язаного із здійсненням відсічі збройної агресії російської федерації проти України, виконуючи військовий обов`язок, під час патрулювання позиції, яка була за ним закріплена, він стрибнув з загороджувальних блоків, які знаходились на території тимчасової дислокації відділу ВПС Преображенка, з метою зміни зайнятої позиції.

Зі слів позивача, після стрибку він відчув гострий біль у правій гомілці. Поруч з ним знаходився прапорщик ОСОБА_4 , військовослужбовець НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ), який допоміг йому дійти до фельдшера, оскільки біль був нестерпний, і самостійно рухатись він не міг. Тобто, останній фактично він був свідком того, що він отримав травму саме під час виконання обов`язків військової служби на межі відсічі збройної агресії російської федерації проти України. Далі, приблизно за пів години, вони знайшли фельдшера, (старший сержант ОСОБА_5 , військовослужбовець Військової частини НОМЕР_2 ). При огляді отриманої травми, останній зазначив про необхідність проведення рентгенографії та/або МРТ, для встановлення точного характеру травми.

16.06.2022р. позивач вибув до м.Миколаєва для проходження обстеження. Висновок МРТ від 16.06.2022р. додано позивачем до позову.

Зі слів позивача, після надання результатів МРТ, фельдшер медичної частини ОСОБА_5 , повідомив начальника медслужби НОМЕР_1 прикордонного загону засобами телефонного зв`язку, про отриману ним травму, після чого повідомив позивачу, про необхідність вибути до ВМКЦ Держприкордонслужби м.Одеси.

Первинна медична карта (форма 100) та направлення в паперовому вигляді, як зазначає позивач, йому на руки не видавалися.

20.06.2022р. позивач вибув до м.Одеси для проходження обстеження та лікування.

Далі, вперіод з 21.06.2022р. по 15.07.2022р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ Держприкордонслужби м.Одеса, де 28.06.2022р. проведене оперативне втручання, та зроблено пластику правого ахілового сухожилку. Діагноз: Застарілий частковий розрив правого ахілового сухожилля. Консолідовані переломи латеральної кісточки і медіальної кісточки правого гомілкового суглоба, з порушенням функцій правого гомілкового суглоба.

15.07.2023р. медичний огляд ВЛК ВМКЦ Держприкордонслужби м.Одеса: потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

З 15.08.2022р. по 26.08.2022р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні клініки хірургії ВМКЦ Держприкордонслужби м.Одеси (епікриз №1191) з діагнозом: Стан після операції (28.06.2022р.): пластики ахілового сухожилля за Чернавським з приводу застарілого його розриву, іммобілізації гіпсовою пов`язкою правої гомілки та стопи (28.06.2022р.), у вигляді комбінованої контрактури правого гомілково-стопного суглоба, постіммобілізаційної невропатії правих малогомілкових та великогомілкових нервів з тимчасовим порушенням функції опори та ходу. Дальнозорість обох очей ст. 0.75 Д пр гостроті зору б/к0,8 та з/к 1,0.

У період з 26.08.2022р. по 23.09.2022р. позивач перебував на стаціонарі у клінічному санаторії «Аркадія» Держприкордонслужби (епікриз №718) з діагнозом: Стан після операції (28.06.2022р.): пластики ахілового сухожилля за Чернавським з приводу застарілого його розриву, іммобілізації гіпсовою пов`язкою правої гомілки та стопи (28.06.2022р.), у вигляді комбінованої контрактури правого гомілково-стопного суглоба, постіммобілізаційної невропатії правих малогомілкових та великогомілкових нервів з тимчасовим порушенням функції опори та ходу. Гіпертонічна хвороба 2 ступеня, 2 ст. ризик 3. СН 0. Дисліпідемія. Гіперметропія слабкого ступеня. Ангіопатія сітківки по гіпертонічному типу.

З 29.09.2022р. по 12.10.2022р. - ОВМКЦ Держприкордонслужби. Діагноз: наслідки операції (28.06.2022р.) пластика правого ахіолового сухожилля за Чернявським з приводу його застарілого пошкодження, іммобілізації гіпсовою пов`язкою (28.06.2022р.) правої гомілки та стопи у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця, гіппотрофії м`язів правої гомілки, пост іммобілізаційної невропатії правих малогомілкового та великогомілкового нервів з незначним порушенням функції. Нестенозуючий атеросклероз екстра краніальних відділів брахіоцефальних артерій без порушення функцій. Викривлення носової перетинки без порушення носового дихання. Далекозорість обох очей СТ. 1, 25 Д при гостроті зору Б/К0,8 та 3/К1,0. Гіпертонічна хвороба І СТ.

12.10.2022р. позивачу було проведено медичний огляд ВЛК ВМКЦ Держприкордонслужби м.Одеса, Потребує лікування у ВМКЦ Держприкордонслужби м.Одеса орієнтовним терміном 21 календарних днів.

У період з 12.10.2022р. по 02.11.2022р. позивач перебував у ОВМКЦ Держприкордонслужби, діагноз: Стан після операції (28.06.2022р.) пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розриву, іммобілізації гіпсовою пов`язкою (28.06.2022р.) правої гомілки та стопи у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця, постіммобілізаційних гіпотрофії м`язів невропатії правих малогомілкового та великогомілкового нервів з тимчасовим порушенням функції правої нижньої кінцівки.

У період з 03.11.2022р. по 21.11.2022р. позивач перебував у ОВМКЦ Держприкордонслужби, діагноз: Наслідки травми (2020р.) закритого пошкодження правого ахілового сухожилка, операції (28.06.2022р.) пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розриву, іммобілізації гіпсового пов`язки (28.06.2022р.) правої гомілки та стопи у вигляді комбінованої післятравматичної та післяопераційної, невропатії великогомілкового, ікроножного і підошовного нервів, гіпотрофії м`язів правої гомілки, консолідованих переломів та окріплого післяопераціного рубця.

21.11.2022р. позивачу було проведено медичний огляд ВЛК ВМКЦ Держприкордонслужби м.Одеса: потребує переведення до ГВМКЦ Держприкордонслужби м.Київ. Потребує проїзду в купейному вагоні потягу.

У період з 22.11.2022р. по 29.11.2022р. позивач перебував у ГВМКЦ Держприкордонслужби м.Київ, діагноз: Наслідки травми (2020р.) закритого часткового пошкодження правого ахілового сухожилка, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків, гіпсової іммобілізації правої гомілки та стопи, операції: (28.06.2022р.) пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розриву, іммобілізації гіпсовою пов`язкою правої гомілки та стопи у вигляді зрощеного пошкодження правого ахілового сухожилка, ушкодження n.Suralis праворуч, за типом практично повного аксонотменезису, гіпотрофії м`язів правої гомілки, зміцнілого післяопереаційного рубця задньої поверхні гомілки.

З 01.12.2022р. по 07.12.2022р. ОСОБА_1 перебував у ОВМКЦ Держприкордонслужби м.Одеса, діагноз: Наслідки травми (2020р.) закритого часткового пошкодження правого ахілового сухожилка, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків. Гіпсової іммобілізації правої гомілки та стопи, операції (28.06.2022р.) пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розриву, імобілізації гіпсовою пов`язкою (28.06.2022р.) правої гомілки та стопи у вигляді консолідованих переломів зрощеного пошкодження правого ахілового сухожилка, ушкодження n.Suralis праворуч, гіпотрофії гомілки, зміцнілого післяопераційного рубця задньої поверхні гомілки з незначним порушенням функції ходи.

У подальшому, 07.12.2022р. ОСОБА_1 було проведено медичний огляд ВЛК Одеського ВМКЦ Держприкордонслужби, встановлено причинний зв`язок: Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (акти про обставини травми відсутні), про що складено довідку №251.

У період з 24.01.2023р. по 10.02.2023р. позивач перебував у ГВМКЦ Держприкордонслужби м.Київ, діагноз: Гіпертонічна хвороба II ст. (атеросклеротичне ураження судин шиї). СН Ост. Атеросклероз аорти та аортального клапана. Гіперхолестеринемія. Наслідки травми (2020р.) закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення з пошкодженням правого ахілового сухожилка та комбінованого лікування (2020р.) - гіпсової іммобілізації правої гомілки і стопи, (28.06.2022р.) - пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого пошкодження у вигляді консолідованого перелому, післятравматичного деформуючого артрозу правого гомілково-ступневого суглобу 1 ст., гіпотрофії м`язів правої гомілки, функціональної слабкості м`язів згиначів стопи, нестійкої комбінованої контактури у правому гомілково-ступневому суглобі, хронічного кальцифікуючого тенденіту правого ахілового сухожилка, ужкодження n.Suralis праворуч, за типом практично повного аксонотменезису з незначним порушенням функції ходи. Викривлення носової перегородки із порушенням носового дихання. Змішаний астигматизм ст. 0.5Д, далекозорість с. 0.5 Д при гостроті зору і корекцією 1,0 лівого ока. Стеатоз печінки.

10.02.2023р. позивачу було проведено медичний огляд ГВЛК ГВМКЦ Держприкордонслужби, встановлено причинний зв`язок: Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби, про що складено довідку №173.

16.01.2023р. МСЕК позивачу встановлено інвалідність III групи.

14.04.2023р. до НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби (Військова частина НОМЕР_3 ) за вх.№К-90 надійшла заява ОСОБА_1 від 06.04.2023р., в межах якої останній повідомляв, що 15.06.2022р. приблизно о 09:00 год. ранку, під час виконання військового обов`язку в н.п.Інгулка, Миколаївської області та участі у відбитті збройної агресії на рубежі, ним була отримана травма. Разом із цим, у зв`язку із отриманою травмою та перебуванням на лікуванні старший сержант ОСОБА_1 не міг своєчасно доповісти про даний нібито нещасний випадок.

22.04.2023р. за результатами розгляду заяви на адресу ОСОБА_1 був направлений лист-відповідь НОМЕР_1 прикордонного загону від 22.04.2023р. за №33/К-90-68, в якому останньому було повідомлено, що згідно з довідкою госпітальної військово-лікарської комісії від 10.02.2023р. №173, виданої ГВМКЦ Держприкордонслужби, виписки з медичної картки амбулаторного/стаціонарного хворого від 10.02.2023р. за №312/13, виданої ГВМКЦ Держприкордонслужби, виписки із медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого від 07.12.2022р. №1983, виданої Одеським ВМКЦ (клінічним госпіталем) Держприкордонслужби, травма, яку зі слів ОСОБА_1 , він отримав 15.06.2022р. під час виконання обов`язків військової служби є наслідком застарілої травми, отриманої ще у 2020р. Окрім цього, у вказаному листі акцентувалась увага на тому, що факт отримання ОСОБА_1 30.07.2020р., про який останній також не доповів безпосередньому начальнику та керівництву НОМЕР_1 прикордонного загону, підтверджується копією довідки з центру управління службою НОМЕР_1 прикордонного загону від 31.07.2020р. Окремо також повідомлялось й про те, що по факту травмування сержанта ОСОБА_1 у 2020р., проведене розслідування нещасного випадку із складанням актів форми НВС-5 та НПвс № 13-20 від 11.08.2020р.

Зазначеним вище листом від 18.04.2023р. за №33/1491-23, відповідач відмовив в проведенні розслідування нещасного випадку за заявою ОСОБА_1 від 06.04.2023р. з приводу отриманої ним травми 15.06.2022р., мотивувавши тим, що травма, отримана 15.06.2022 р. є наслідком травми, отриманої в 2020р.

Також, у відзиві відповідач наполягає на тому, що з 15.06.2022р. по 14.04.2023р., інспектор прикордонної служби 1 категорії - начальник спеціального приміщення групи адміністративно юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старший сержант ОСОБА_1 , ні про які випадки травмування не повідомляв та доповідь відповідно до ст.12 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» не здійснював, хоча мав здійснити доповідь встановленим порядком (рапортом) негайно, а не після сплину майже року - 08 місяців, з моменту виникнення нібито травмування.

Вважаючи наведену бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 незаконною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи даний позов, суд 1-ї інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності підстав для їх частково задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена правова норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законодавством процедури та обирати лише встановлені способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відносини між Державою в особі її компетентних органів (посадових осіб та службових осіб) та громадянами, що складаються з приводу проходження військової служби, зокрема, регламентовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. за №2232-ХІІ, «Положенням про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України» (затв. наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 14.08.2008р. №402), а також «Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України» (затв. наказом МВС України від 22.03.2016р. №199).

За ст.2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права, обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

До видів військової служби відносяться, серед іншого, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

У контексті спірних правовідносин, колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. за №64/2022 (затв. Законом України від 24.02.2022р. №2102-IX), з 24.02.2022р. 05:30 год. в Україні було введено режим воєнного стану строком на 30 діб.

У подальшому, строк дії особливого правового режиму в Україні було продовжено Указами Президента України від 14.03.2022р. за №133/2022, від 18.04.2022р. за №259/2022, від 17.05.2022р. за №341/2022, від 12.08.2022р. за №573/2022, від 07.11.2022р. №757/2022 та Указом Президента України від 06.02.2023р. за №58/2023, яким строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05:30 год. 19.02.2023р. строком на 90 діб.

Як уже зазначалося вище, з метою встановлення єдиного порядку розслідування та обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Держприкордонслужби (її територіальних органів або органів охорони державного кордону) наказом МВС України від 22.03.2016р. за №199 було затверджено відповідну Інструкцію №199.

Відповідно до п.3 розділу І вказаної Інструкції, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострих отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утеплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень через аварії, пожежі, стихійні лиха, контакти із представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, а також у разі смерті військовослужбовця.

Про кожний нещасний випадок потерпілий або особа, яка його виявила, чи свідок нещасного випадку повинні негайно доповісти безпосередньому керівнику або ж керівнику робіт та вжити заходів для надання необхідної допомоги потерпілому (п.1 розділу II Інструкції №199).

Пунктом 2 Інструкції №199 встановлено, що безпосередній керівник або керівник робіт у разі виявлення нещасного випадку або отримання доповіді про нього зобов`язаний:

- негайно організувати надання екстреної медичної допомоги потерпілому, забезпечити у разі необхідності його доправлення до закладу охорони здоров`я;

- доповісти про нещасний випадок керівнику органу Держприкордонслужби;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку та устаткування на місці нещасного випадку у такому стані, у якому вони були на момент нещасного випадку (якщо це не загрожує життю або здоров`ю інших осіб і не призведе до більш тяжких наслідків), ужити заходів для недопущення таких випадків.

Згідно з п.4 розділу II цієї Інструкції, керівник органу Держприкордонслужби, в якому стався нещасний випадок, одержавши доповідь або повідомлення про нещасний випадок, зобов`язаний: 1) протягом однієї години з використанням засобів зв`язку повідомити про нещасний випадок: керівництво вищого органу Держприкордонслужби; підрозділ (посадову особу) з технічного нагляду та охорони праці вищого органу Держприкордонслужби; підрозділ (посадову особу) з пожежної безпеки вищого органу Держприкордонслужби - у разі нещасного випадку, що стався внаслідок пожежі; 2) протягом доби письмовим наказом призначити комісію із розслідування нещасного випадку у складі не менше трьох осіб та організувати проведення розслідування, а також створити належні умови для роботи комісії (забезпечити приміщенням, засобами зв`язку, оргтехнікою, автотранспортом, канцелярським приладдям тощо).

У повідомленні зазначаються: дата та час нещасного випадку; стисла характеристика місця події; відомості про потерпілого (потерпілих): військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, посада, місце служби, стаж служби (загальний та за посадою), сімейний стан; характер травм, стислий опис обставин та ймовірні причини нещасного випадку.

Як визначено п.5 розділу ІІ Інструкції №199, у разі випадку з тяжкими наслідками або випадку смерті військовослужбовця комісія призначається наказом Адміністрації Держприкордонслужби або ж її територіального органу за погодженням з Адміністрацією Держприкордонслужби, яке оформлюється наказом Адміністрації Держприкордонслужби.

У відповідності до п.3.1 «Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості» (затв. наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007р. за №370), до тяжких травм відносяться, зокрема, тривалі розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності на 60 днів і більше, та стійка втрата працездатності (інвалідність).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що у межах спірних правовідносин відбувся випадок, передбачений у п.3 розділу І Інструкції №199, а саме обмежена в часі подія (або раптовий вплив) на військовослужбовця небезпечного фактора, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, яка призвела до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше. При цьому, як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, враховуючи тривалість розладу здоров`я позивача внаслідок травми - 147 днів та встановлення йому інвалідності ІІІ групи внаслідок отриманої травми, така травма беззаперечно відноситься до такої, яка має тяжкі наслідки (тяжка травма).

За змістом п.13 розділу ІІ Інструкції №199, нещасний випадок, про який своєчасно не було повідомлено керівника органу Держприкордонслужби чи внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця після надходження заяви потерпілого (незалежно від дати настання нещасного випадку).

Відповідно, з огляду на вимоги п.13 розділу ІІ Інструкції №199, орган Держприкордонслужби був зобов`язаний провести службове розслідування у будь-якому разі, тобто незалежно від того чи було своєчасно повідомлено керівника органу Держприкордонслужби про нещасний випадок та незалежно від дати настання самого нещасного випадку, протягом місяця після надходження заяви потерпілого.

Окрім того, варто зазначити і про те, заклад охорони здоров`я Держприкордонслужби, згідно з п.3 Розділу ІІ Інструкції №199, повинен протягом доби повідомити орган Держприкордонслужби, військовослужбовець якого є потерпілим, про кожне звернення із приводу нещасного випадку.

У даному випадку, відповідач помилково не враховує той факт, що у період з 21.06.2022р. по 15.07.2022р. ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ Держприкордонслужби м.Одеса, який є спеціалізованим закладом охорони здоров`я в системі Держприкордонслужби (де 28.06.2022р. йому було проведене оперативне втручання та зроблено пластику правого ахілового сухожилку) та який повинен був самостійно надати екстрене повідомлення про звернення потерпілого від нещасного випадку. А відтак, на переконання судової колегії, право особи на розслідування нещасного випадку фактично не може бути поставлено у залежність від дій (або бездіяльності) потерпілого від нещасного випадку за умови, що у відповідності до п.п.1 та 3 Розділу ІІ Інструкції №199, інформацію про нещасний випадок командування може одержати як від самого потерпілого так і самостійно виявити, зокрема, й отримати від відповідного закладу охорони здоров`я.

Доводи ж апелянта щодо відсутності правових підстав для видання наказу про призначення та проведення розслідування відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що на час його звернення - 06.04.2023р. останній вже втратив статус військовослужбовця, є необґрунтованими та оцінюються судом критично, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань, він протягом доби з моменту одержання доповіді або ж повідомлення про нещасний випадок (тобто за наявності у позивача статусу військовослужбовця на той момент), був зобов`язаний письмовим наказом призначити комісію із розслідування нещасного випадку та організувати проведення розслідування, а також створити належні умови для роботи комісії.

При цьому, змістовний аналіз вказаного вище п.13 розділу ІІ Інструкції №199 свідчить про те, що можливість призначення комісії з розслідування нещасного випадку та організація проведення розслідування фактично і не пов`язується з наявністю у потерпілого статусу військовослужбовця.

Пунктом 15 розділу ІІ Інструкції №199 встановлено, що за результатами розслідування комісія зобов`язана скласти: акт розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався (додаток 1); акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (додаток 2), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або ж акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (додаток 3), якщо даний нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.

Акти підписують голова і всі члени комісії. У разі незгоди зі змістом зазначених актів член комісії підписує їх з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта форми Нвс-5.

Підписані акти подаються на затвердження керівнику органу Держприкордонслужби, який призначив комісію.

Керівник органу Держприкордонслужби, який призначив комісію, розглядає та затверджує акти форми Нвс-5 та форми Нвс-1 (або форми НПвс) протягом трьох діб після їх подання.

За п.17 розділу ІІ згаданої Інструкції, акт форми Нвс-1 (або акт форми НПвс) не складається про нещасний випадок (випадок смерті), який є наслідком: вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння; вчинення військовослужбовцем злочину, кримінального або адміністративного правопорушення, що встановлено рішенням суду або органів досудового розслідування чи органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення; навмисного заподіяння військовослужбовцем шкоди здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).

Про наявність підстав для нескладення акта форми Нвс-1 (або акта форми НПвс) обов`язково зазначається в акті форми Нвс-5 із посиланням на відповідні документи, які додаються до першого примірника акта форми Нвс-5.

Зміст наведених положень дає підстави дійти висновку, що результат розгляду порушеного у заяві позивача від 06.04.2023р. питання щодо призначення комісії та, відповідно, розслідування нещасного випадку, який стався 15.06.2022р., повинен оформлятися «розпорядчим індивідуальним правовим актом» у формі відповідного акта комісії форми Нвс-5 та форми Нвс-1 (або форми НПвс), та затверджуватися керівником органу Держприкордонслужби, який призначив комісію.

Так, матеріалами даної справи підтверджується, що 06.04.2023р. ОСОБА_1 звернувся до НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби України із заявою за вх.№К-90, в межах якої останній повідомляв, що 15.06.2022р. приблизно о 09:00 год. (ранку), під час виконання військового обов`язку в н.п.Інгулка, Миколаївської області та участі у відбитті збройної агресії на рубежі, ним була отримана травма. Разом із цим, у зв`язку із отриманою травмою та перебуванням на лікуванні старшин сержант ОСОБА_1 не міг своєчасно доповісти про даний нещасний випадок.

У контексті обставин даної справи системний та цільовий способи тлумачення вказаних норм дають судовій колегії підстави дійти висновку про те, що за результатами розгляду заяви позивача від 06.04.2023р. відповідач був зобов`язаний провести розслідування даного нещасного випадку у відповідності до Інструкції №199, за результатом проведення якого скласти відповідні акти: акт розслідування нещасного випадку, що стався (акт форми Нвс-5) та акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми Нвс-1), якщо нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, чи акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми НПвс), якщо даний нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.

Втім, будь-яких відомостей чи належних та достовірних доказів про те, що відповідач провів розслідування нещасного випадку за заявою позивача від 06.04.2023р., матеріали справи не містять та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, висновок суду 1-ї інстанції відносно протиправної бездіяльності відповідача щодо непроведення розслідування нещасного випадку, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.04.2023р. у відповідності до вимог Інструкції №199, є законним та в повній мірі обґрунтованим.

Жодного спростування вказаних обставин відповідачем під час розгляду справи як у суді 1-ї інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не наведено та відповідних доказів не надано.

Суд першої інстанції, у даному випадку, вірно врахував, що лист-відповідь від 22.04.2023р. за №33/К-90-68, яким відповідач відмовив в проведенні розслідування нещасного випадку за заявою позивача, в силу вимог Інструкції №199 не звільняє відповідача, як суб`єкта владних повноважень від обов`язку провести розслідування нещасного випадку, за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про нещасний випадок, що з ним стався, незалежно від того чи було своєчасно повідомлено керівника органу Держприкордонслужби про нещасний випадок та незалежно від дати настання самого нещасного випадку, протягом місяця після надходження заяви потерпілого.

У контексті наведеного колегія суддів зазначає, що, уникаючи формального підходу до оцінки дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень, та з метою процесуальної економії, в судовій практиці непоодинокі випадки, коли суди розцінюють відповіді органу влади, оформлені листами, в якості рішень по суті спору. Проте, в цій ситуації спеціальний нормативний акт чітко вимагає прийняття відповідного акта форми Нвс-5 і форми Нвс-1 (або форми НПвс), адже за його відсутності, у тому числі, неможливо оцінити позицію відповідача щодо спірних правовідносин.

Суд наголошує, що визначена Інструкцією №199 процедура є способом дій суб`єкта владних повноважень у разі виникнення (виявлення) нещасного випадку. У світлі вимог ч.2 ст.19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Більше того, комісія, у відповідності до вимог п.8 розділу ІІ Інструкції №199, зобов`язана: оглянути місце нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; з`ясувати обставини та причини нещасного випадку, чи не є нещасний випадок наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним кримінального або ж адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства; визначити, чи стався нещасний випадок з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби; установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці (якщо такі особи були), розробити заходи щодо запобігання таким нещасним випадкам.

Члени комісії мають право одержувати письмові пояснення від посадових осіб та інших військовослужбовців і працівників органів Держприкордонслужби, а також проводити опитування потерпілих та свідків нещасного випадку (п.9 розділу ІІ Інструкції №199).

Тому, у даних правовідносинах відповідач не може утриматись від вчинення дій, що входять до його виключної компетенції, та чітко закріплені нормативно-правовим актом, який регулює порядок розслідування і веденням обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Держприкордонслужби.

Окрім того, також слід звернути увагу і на те, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення певної дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії», №37801/97, п.36, від 01.07.2003р., наголошує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Колегія суддів зазначає про те, що встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень визначеним ст.2 КАС України критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

Своєю чергою, зміст ч.2 ст.9 КАС України дає підстави стверджувати, що суд дійсно може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, та за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

У контексті вказаної норми, судова колегія звертає увагу, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин).

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої позивачем апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції № 199, акти, зазначені у п.15 розділу ІІ цієї Інструкції, складаються у двох (трьох) примірниках.

До першого примірника акта форми Нвс-5 додаються: копія наказу про призначення комісії; копія наказу про продовження строку розслідування (якщо було таке продовження); пояснення потерпілого, свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб (у разі їх наявності), інших осіб; копії документів щодо проведення відповідних інструктажів та медичних оглядів, завдання на виконання роботи, під час якої стався нещасний випадок (за наявності), у разі потреби витяги з нормативно-технічних документів, схеми, фотографії, інші документи, що характеризують стан робочого місця (устаткування, апаратури, матеріалів тощо); висновок закладу охорони здоров`я або експертної установи щодо наявності в організмі потерпілого алкоголю, наркотичних чи отруйних речовин (у разі потреби); результати лабораторних досліджень, експертиз, випробувань тощо (якщо проводилися); рішення органів досудового розслідування, органів (посадових осіб), що уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, та суду; у разі смерті військовослужбовця - копія свідоцтва про смерть.

За приписами п.п.2-5 розділу ІІІ Інструкції № 199, перші примірники актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс) з матеріалами розслідування залишаються в органі Держприкордонслужби, де стався нещасний випадок. На підставі результатів розслідування здійснюються відповідні заходи щодо запобігання таким випадкам. Другі примірники актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс) протягом трьох робочих днів надсилаються керівником органу Держприкордонслужби потерпілому або сім`ї загиблого. Треті примірники актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс) складаються у разі, якщо комісію призначено наказом Адміністрації Держприкордонслужби або ж її територіального органу, та залишаються в органі, наказом якого було призначено комісію.

При цьому, треті примірники актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс) також складаються у разі, якщо нещасний випадок стався в органі Держприкордонслужби з військовослужбовцем іншого органу, і надсилаються органу Держприкордонслужби, військовослужбовцем якого є потерпілий.

У разі якщо потерпілий є військовослужбовцем Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу, перший примірник актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс) з матеріалами розслідування залишається в органі Держприкордонслужби, наказом якого було призначено комісію.

До органу Держприкордонслужби, де стався нещасний випадок, надсилаються треті примірники актів.

Пунктами 8-11 розділу ІІІ Інструкції №199 передбачено, що органи Держприкордонслужби здійснюють облік та аналіз усіх нещасних випадків, випадків смерті військовослужбовців на підставі актів форми Нвс-5, розробляють та виконують заходи щодо запобігання нещасним випадкам.

Нещасний випадок (випадок смерті) береться на облік тим органом Держприкордонслужби, військовослужбовцем якого є потерпілий.

Нещасні випадки (випадки смерті) обліковуються в журналі обліку нещасних випадків (випадків смерті) за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції.

Органи Держприкордонслужби щокварталу складають звіт про нещасні випадки (випадки смерті) та надсилають його до підрозділу технічного нагляду та охорони праці Адміністрації Держприкордонслужби для узагальнення.

Підсумовуючи викладене, варто зазначити про те, що нещасний випадок відповідач обліковує в журналі обліку нещасних випадків за формою згідно з додатком 4 зазначеної Інструкції лише після проведення у встановленому законодавством порядку розслідування нещасного випадку на підставі складених відповідних актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс).

Враховуючи той факт, що розслідування нещасного випадку за заявою позивача на теперішній час не проведено та відповідні акти, за результатом його проведення не складені, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги про зобов`язання відповідача облікувати нещасний випадок, який стався 15.06.2022р. в н.п. Інгулка Миколаївської області під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, позивачем заявлено передчасно. При цьому, у суду відсутні підстави вважати, що права позивача у даній частині, після проведення розслідування нещасного випадку з урахуванням вимог п.п.8,9 розділу ІІ Інструкції №199, будуть порушені відповідачем у майбутньому.

За змістом ст.5 КАС України, захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, що має існувати на момент їх звернення до суду, передувати йому та, у свою чергу, підтверджуватися належними доказами. Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності відповідного органу щодо неї. Як наслідок, моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні наслідки. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий повинен існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.

Надаючи оцінку судовому рішенню 1-ї інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що положеннями КАС України не встановлено можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє.

Також, одночасно слід зазначити й про те, що подібні за змістом правові позиції містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №826/15718/16, від 24.04.2018р. у справі №167/592/17, від 31.07.2018р. у справі №348/9/17, від 23.10.2018р. у справі №344/4560/17 та від 14.02.2019р. у справі №362/7962/15-а.

У контексті вищезазначеного, колегія суддів зазначає про те, що наказом за правилами п.п.12.1 та 12.2 розділу ІІІ Положення №333, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців Держприкордонслужби при медичному огляді визначають постійно діючі госпітальні (гарнізонні) ВЛК, у складних випадках - ЦВЛК.

Пунктом 12.6 розділу ІІІ цього Положення встановлено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення, травми, контузії, каліцтва приймається з урахуванням висновку, зазначеному у формах Нвс-5, Нвс-1, НПвс.

У свою чергу, п.п.2.2-2.4 Розділу ІІ Положення №333 закріплено, що у прийнятті постанов усі ВЛК та ЛЛК є незалежними, керуються у своїй роботі Основами законодавства України про охорону здоров`я, Законами №2232-ХІІ та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Тобто, лише вказані органи мають повноваження на визначення ступеня захворювання особи.

Відтак, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.08.2022р. у справі №640/22426/20, доцільно звернув увагу на те, що суд не може підміняти орган у виконані його дискреційних повноважень, та, як наслідок, цілком вірно обрав спосіб захисту прав та інтересів позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційних скарг учасників справи.

До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи учасників справи, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені в апеляційних скаргах доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 22.01.2024р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко