Справа № 420/21846/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/21846/23

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

повний текст судового рішення

складено 25.10.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Абович Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл Україна» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Рисоіл Україна» (надалі позивач, Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (надалі відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.04.2023 року №1, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2022 року на 377782,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 188891,00 грн..

Викладене в позовній заяві обґрунтування позовних вимог зводиться до того, що відповідач неправомірно виніс спірне повідомлення-рішення, оскільки воно ґрунтуються на безпідставних висновках акту документальної планової виїзної перевірки позивача від 16.03.2023 року №100/34-00-07-01/41041279, в якому податковий орган дійшов помилкових висновків про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ за результатами задекларованих позивачем господарських операцій з ТОВ «САМПЛ АГРО».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 21.02.2023 року по 13.03.2023 року відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Рисоіл Україна» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складений акт від 16.03.2023 року №100/34-00-07-01/41041279 (надалі акт перевірки).

На підставі акту перевірки відповідачем винесено спірне податкове повідомлення-рішення від 06.04.2023 року №1, яким за порушення вимог пп.«а» п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку в декларації з ПДВ за грудень 2022 року від 20.01.2023 року № на 377782,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 188891,00 грн..

Як вбачається зі змісту акту перевірки, порушення, яке стало підставою для винесення спірного повідомлення-рішення, полягає в тому, що позивачем неправомірно включено до складу податкового кредиту 377782,00 грн. суми ПДВ по податковим накладним, виписаним контрагентом - ТОВ «САМПЛ АГРО». Неправомірність формування позивачем податкового кредиту по операціям з ТОВ «САМПЛ АГРО» в акті перевірки обґрунтовується тим, що поставка товарів від цього постачальника не підтверджена первинними документами.

За результатами адміністративного оскарження позивачем спірного повідомлення-рішення до Державної податкової служби України скарга позивача залишена без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не погодився з доводами акту перевірки стосовно завищення позивачем податкового кредиту по операціям із ТОВ «САМПЛ АГРО» та зазначив, що надані до позову первинні документи по взаємовідносинам позивача із цими суб`єктами підтверджують здійснення господарських операцій, які відображені в бухгалтерській та податковій звітності позивача та спростовують висновки Акту перевірки про наявність порушень податкового законодавства.

Надаючи оцінку висновкам акту перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст.198 ПК України право платника податків на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником-платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пункт 201.11 статті 201 ПК України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Приписами ст.9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи з аналізу положень Податкового кодексу України, які регламентують порядок формування витрат та податкового кредиту, колегія суддів вважає, що підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість, а також включення витрат до складу оподатковуваного доходу є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Будь-які первинні документи (у тому числі договори, видаткові та податкові накладні, акти виконаних робіт, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому колегія суддів враховує, що податкове законодавство не ставить у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, слід врахувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

При цьому суд повинен дотримуватися позиції, яка наведена Європейським судом з прав людини у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та включив витрати до складу оподатковуваного доходу, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч.1 ст.77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підтвердження правомірності формування податкового кредиту та протиправності спірного податкового повідомлення-рішення позивач надав до суду документи, які, на думку позивача, підтверджують його позицію.

Так матеріали справи містять укладений між ТОВ «Рисоіл Україна» (покупець) та ТОВ «САМПЛ АГРО» (продавець) договір поставки №Р21-062З від 30.07.2021 року відповідно до якого продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити ріпак, іменований «товар», зерно насипом українського походження врожаю 2021 року на умовах поставки в місці (DAP) ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» (Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Транспортна, 28); датою поставки вважається дата приймання товару терміналом, що відображається в електронних реєстрах термінала про прийняття товару, які видаються наступного робочого дня після дня приймання товару (п.3.3); кількість товару, що постачається за договором, складає 200,00 метричних тонн (допустиме відхилення кількості товару +/- 10% від кількості товару у фізичній вазі за вибором покупця) (п.2.1); орієнтовна вартість товару складає 3368422,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ - 471579,08 грн. (допустиме відхилення загальної вартості товару +/- 10%) (п.4.2).

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивач надав до суду видаткові накладні від 13.08.2021 року №232, від 03.08.2021 року №209, від 21.08.2021 року №210, від 16.09.2021 року №311, рахунки на оплату №187 від 13.08.2021 року, №159 від 03.08.2021 року, ТТН №11 від 11.08.2021 року, №12 від 11.08.2021 року, №7432 від 03.08.2021 року, №2246 від 20.08.2021 року, №122 від 20.08.2021 року, №118 від 14.09.2021 року, картки обліку експортного вантажу №25628/21, №25547/21, №22216/21, №28542/21, №28535/21, №34574/21, податкові накладні №15 від 03.08.2021 року, №43 від 13.08.2021 року, №47 від 21.08.2021 року, №73 від 16.09.2021 року, платіжні інструкції №1585 від 18.08.2021 року, №1640 від 27.08.2021 року, №1597 від 19.08.2021 року, №1669 від 30.08.2021 року, №2 від 16.09.2021 року, №75 від 21.09.2021 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи містять всі необхідні документи на підтвердження здійснення фінансово-господарських відносин позивача з контрагентом в періоді, який перевірявся, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій.

Зокрема, наданими позивачем документами підтверджується поставка товару (ріпак - зерно насипом українського походження врожаю 2021 року), та здійснення позивачем оплати за вказаний поставлений товар.

Надані вказаним постачальником податкові накладні №15 від 03.08.2021 року, №43 від 13.08.2021 року, №47 від 21.08.2021 року, №73 від 16.09.2021 року були зареєстровані податковим органом та включені позивачем у податкову звітність у періоді, що перевірявся.

Позиція податкового органу про нереальність господарських операцій між ТОВ «Рисоіл Україна» та ТОВ «САМПЛ АГРО» обґрунтовується з посиланням на наступну податкову інформацією відносно цього контрагента:

- ТОВ «САМПЛ АГРО» відповідно до звітів, наданих в Держстат України, має площу земельних ділянок 199,98 га та використовувалась виключно для посіву/збору кукурудзи, а ріпак не вирощувався;

- відповідно до зареєстрованих податкових накладних з дати реєстрації в ДПС підприємство не здійснювало придбання посівної одиниці насіння ріпаку (для вирощування врожаю 2021 року) та не здійснювало придбання послуг з очистки, сушіння, збирання, зберігання ріпаку тощо, не здійснювало придбання ріпаку врожаю 2021 року;

- відповідно до звітів 29 СГ, 4 СГ не займалось вирощуванням ріпаку та не має земельних ділянок в достатній кількості для вирощування інших культур;

- аналізом ЄРПН не встановлено придбання ТОВ «САМПЛ АГРО» послуг перевезення у перевізників, зазначених в ТТН, а водії, вказані в ТТН, не є працівниками контрагента, дохід за ознакою 157 «Дохід від підприємницької діяльності» водіям та перевізникам, зазначеним в ТТН, не виплачувався.

Відхиляючи наведені в акті перевірки посилання на податкову інформацію відносно ТОВ «САМПЛ АГРО», суд першої інстанції вірно послався на сталу практику Верховного Суду, відповідно до якої податкова інформація, яка наявна в інформаційно-аналітичних базах, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами відносно контрагентів платника податків по ланцюгах постачання, не є носієм доказової інформації щодо порушення вимог податкового законодавства, а належними та допустимими доказами для висновку про нездійснення товариством господарських операцій, могли б бути відповідні довідки за результатами зустрічних звірок постачальників.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що, враховуючи відсутність доказів проведення податковим органом зустрічної звірки з ТОВ «САМПЛ АГРО» з метою безпосереднього дослідження первинних документів контрагента позивача, наявна у відповідача податкова інформація щодо цього контрагента носить інформативний характер та сама по собі не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень з боку позивача.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на додану вартість, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував наданий позивачем Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2021 року та Інформаційну довідку з реєстру речових прав на нерухоме майно №255831424 від 11.05.2021 року, якими підтверджується той факт, ТОВ «САМПЛ АГРО» володіло землями с/г призначення на правах суборенди загальною площею 439,2728 га., що спростовує посилання в акті перевірки про наявність у цього постачальника у використанні всього 199,98 га земель с/г призначення.

Також суд першої інстанції вірно зауважив, що посилання в акті перевірки на відсутність за базами даних ЄРПН фактів придбання ТОВ «САМПЛ АГРО» послуг перевезення у перевізників, та на відсутність документального підтвердження трудових відносин між ТОВ «САМПЛ АГРО» та водіями, вказані в ТТН, не може бути належним доказом порушення вимог податкового законодавства позивачем, оскільки такі посилання не гуртуються на аналізі первинних документів контрагента з перевізниками.

Щодо посилань в акті перевірки на ненадання до перевірки складських документів стосовно приймання товару в місці (DAP) ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ», суд першої інстанції вірно зазначив, що ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» є портовим оператором, який здійснює технологічне накопичення товару клієнтів та його подальше відвантаження на експорт, а тому складські квитанції не видає, а відповідно наданого позивачем Контракту №1709/4-21 від 17.09.2021 року між ТОВ «РИСОІЛ Україна» та Risoil Europe LTD та акту приймання-передачі №1 від 30.09.2021 року, насіння ріпаку врожаю 2021 року було передано від ТОВ «РИСОІЛ Україна» до Risoil Europe LTD на умовах поставки EXW, що підтверджує подальшу реалізацію позивачем поставленого від ТОВ «САМПЛ АГРО» товару.

При цьому, базис поставки EXW («Ex Works» (named place) «франко елеватор») згідно Інкотермс 2010 передбачає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надасть товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому зазначеному місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі і т.п.), і продавець не відповідає ні за навантаження товару на транспортний засіб, наданий покупцем, ні за сплату митних платежів, ні за митне оформлення товару, що експортується, якщо це не обумовлено особливим чином, з базису поставки EXW покупець несе всі види ризику і всі витрати по переміщенню товару з території продавця до зазначеного місця призначення.

Таким чином, позивачем документально підтверджений факт подальшої реалізації поставленого від ТОВ «САМПЛ АГРО» товару в адрес Risoil Europe LTD на умовах EXW через портового оператора ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ».

За результатами апеляційного перегляду колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем документи по операціям із ТОВ «САМПЛ АГРО» підтверджують правомірність формування податкового кредиту на суму 377782 грн. по операціям з ТОВ «САМПЛ АГРО», що спростовує наведені в акті перевірки підстави для винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано скасував як неправомірне спірне податкове повідомлення-рішення.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суд від 10 жовтня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 24.01.2024 року.

Головуючий суддя К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька