Справа № 420/19945/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/19945/23
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови подання та оформлення документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно пункту "а" ч.1 ст.12 Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виходячи з вислуги років 28 років 08 місяців 09 днів;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити документи та підготувати подання для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років згідно пункту "а" ч.1 ст.12 Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виходячи з вислуги років 28 років 08 місяців 09 днів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно витягу з наказу від 14.01.2022 р. позивача звільнено зі служби в Державній прикордонній службі України. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 20 років 01 місяців 21 день, а у пільговому - 28 років 08 місяців 09 днів. Вважаючи, що позивач має право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до п."а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивач звернувся до відповідача із заявою про підготовку та направлення до пенсійного органу подання про призначення пенсії, у відповідь на яку отримав відмову, мотивовану відсутністю необхідної кількості календарної вислуги років. Такі дії Адміністрації Державної прикордонної служби України вважає протиправними та такими, що порушують його право на соціальне забезпечення, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні позовної заяви.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Вказує, що до аналогічних висновків у частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, дійшов Верховний Суд у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 750/9775/16-а та у постанові Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, які ухвалені за подібних правовідносин. Також, апелянт зазначає, що у подібних спірних правовідносинах, Верховний Суд дійшов висновку про те, що отримавши заяву позивача про підготовку документів для призначення пенсії, відповідач в межах своїх повноважень мав лише підготовити такі документи та направити їх до управління Пенсійного фонду для вирішення питання про призначення/відмови у призначенні пенсії, вирішення питання щодо наявності чи відсутності необхідної для призначення пенсії вислуги років знаходиться поза межами його повноважень (постанова від 02 серпня 2023 року по справі № 320/6735/18). Аналогічного висновку дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у справі №380/16626/22. Апелянт зазначає, що оскільки вислуга років позивача у пільговому обчисленні стажу його роботи на день звільнення становить більше 25 років, а тому у відповідності до пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин він має право на призначення пенсії за вислугою років на підставі вказаного Закону, а тому рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що відповідно до наказу від 14 січня 2022 року № 11-ос на дату виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини його загальна вислуга років становить 28 років 08 місяців 09 днів, з яких вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 20 років 01 місяць 21 день, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом «а» ст. 12 Закону №2262. Законом №2262 чітко передбачено, що пенсія за вислугу років у період з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати призначається при наявності 25 календарних років і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Вказує, що аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №295/10742/16-а, від 27.02.2019 у справі №295/6454/17, від 10.07.2019 у справі №299/509/15-а, від 25.07.2019 у справі №806/1402/16, від 22.08.2019 у справі №295/7220/16-а, від 28.10.2019 у справі №200/2857/19-а, від 17.06.2020 у справі №337/2596/17 та від 16.07.2020 у справі №200/9829/18-а. Відповідно до пункту 1 розділу II Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС від 17.09.2018 №760, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 10.10.2018 за №1152/32604 (далі - наказ МВС №760), уповноважений підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби організовує роботу з оформлення документів для призначення пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону №2262. Відповідно до підпунку 1 розділу III наказу МВС №760 уповноважений структурний підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби приймає заяву про призначення пенсії та документи згідно з Порядком №3-1 від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону №2262. Прийняття заяви про призначення пенсії від особи, яка не набула право на пенсію відповідно до Закону №2262, ні порядком №3-1, ні наказом МВС №760 не передбачено. Представник відповідача вказує, що Адміністрація Держприкордонслужби в питаннях щодо оформлення та направлення необхідних документів для призначення пенсії позивача діяла виключно в межах чинного законодавства та у спосіб, визначений законодавством України (стаття 19 Конституції України), а тому рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 є законним та обґрунтованим. З огляду на зазначене, представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом від 14.01.2022 р. № 11-ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби за ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до наказу вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 років 01 місяць 21 день, у пільговому - 08 років 06 місяців 18 днів.

09.06.2023 р. позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою про підготовку подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Листом від 23.06.2023 р. № 11/Г-8033-12746 відповідач повідомив, що відповідно до листа Клінічного санаторію "Аркадія" від 04.02.2022 р. № 14/Г-1 на дату виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини станом на 14.01.2022 р. вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 20 років 01 місяць 21 день, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ. З огляду на викладене, відсутні підстави для прийняття заяви про призначення пенсії за вислугу років та надання доручення Клінічному санаторію "Аркадія" про підготовку документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років на умовах, встановлених статтею 12 Закону № 2262-ХІІ, та їх надсилання до відповідного органу Пенсійного фонду України.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звільнився зі служби 14.01.2022 р., для призначення йому пенсії за вислугу років, відповідно до п."а" ч.1 ст.12 Закону України № 2262-ХІІ необхідно мати 25 календарних роки та більше, в той же час, його вислуга становить лише 20 календарних роки 01 місяць 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що у Адміністрації Державної прикордонної служби України були відсутні законні підстави для оформлення документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, оскільки позивач не набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ч.1 ст.12 Закону № 2262-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом «в» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Відповідно до статті 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», (набрала чинності 19 лютого 2022 року та була чинною на момент звільнення позивача 25 травня 2022 року), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і з" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Державній прикордонній службі України.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити:

- підпунктом «в» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року) було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: час проходження служби на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України;

- водночас, відповідно до підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній на дату звернення позивача із заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та подання необхідних документів для призначення пенсії 09 червня 2023 року) до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах (пункт 3 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року): час проходження служби на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Таким чином, редакція Порядку № 393 до внесення змін передбачала зарахування календарної вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ. Натомість, новою редакцією пункту 3 Порядку № 393 передбачено зарахування останньої тільки для визначення розміру пенсії. З огляду на це, Суд доходить висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.

Враховуючи те, що станом на дату звернення позивача (09 червня 2023 року) із заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та подання необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ діяла нова редакція підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393, відсутні підстави для зарахування на пільгових умовах позивачу час проходження служби у підрозділі Державної прикордонної служби, до вислуги років для призначення пенсій, оскільки такий період враховується тільки для визначення розміру пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, від 11 вересня 2023 року у справі № 480/4827/22, від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі № 380/10714/22 та від 18 жовтня 2023 року у справі № 360/17/23, від 13 листопада 2023 року у справі №600/3251/22, від 15 вересня 2023 року у справі №380/10714/22.

Як встановлено судами, вислуга років позивача станом на день звільнення 14 січня 2022 року у календарному обчисленні склала 20 років 01 місяць 21 день, що недостатньо для призначення пенсії за статтею 12 Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року №3-1, заяви про призначення пенсій за вислугу років подаються до Головних управлінь Пенсійного фонду України в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважений структурний підрозділ Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Згідно пункту 1 розділу II Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС від 17.09.2018 р. № 760, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 10.10.2018 р. за № 1152/32604 (далі - Наказ № 760), уповноважений підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби організовує роботу з оформлення документів для призначення пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до підпункту 1 розділу III Наказу № 760 уповноважений структурний підрозділ Адміністрації Держприкордонслужби приймає заяву про призначення пенсії від особи, яка набула пенсію відповідно до Закону, документи згідно з Порядком № 3-1 та відповідно до підпункту 2 розділу III Наказу № 760 здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії.

Враховуючи, що позивач звільнився з військової служби 14 січня 2022 року і на день звільнення мав вислугу 20 календарних років замість необхідних 25 календарних років і більше, у відповідача були відсутні підстави для підготовки документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років та надсилання цих документів до відповідного органу Пенсійного фонду України.

Колегія суддів зазначає, що спірним у цій справі є питання щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років при встановленні підстав для направлення до органу Пенсійного фонду України документів для призначення позивачу пенсії за вислуги років.

Посилаючись на приписи статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідач вважає, що підставою для призначення пенсії за вислугу років в даному випадку є 25 років і більше саме календарної вислуги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не застосував позицію Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а, у якій колегією зроблено висновк, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Колегія суддів зауважує, що висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні, а тому не можуть бути враховані при розгляді цієї справи, оскільки втратили свою актуальність для цього спору.

Колегія суддів зазначає, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», і стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Тобто постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» змінено правове регулювання щодо врахування пільгової вислуги років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виходячи з положень статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Таким чином, згідно законодавства, чинного на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, від 11 вересня 2023 року у справі № 480/4827/22, від 14 листопада 2023 року у справі № 600/3836/22-а.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно необхідності врахування у спірних правовідносинах висновків Верховного Суду, що викладені у постановах від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а та від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18, оскільки останні сформовані на підставі іншого правового регулювання, а саме з урахуванням положень попередньої редакції Постанови КМУ № 393, яка була чинна до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2023 року у справі №380/10714/22.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик