Справа № 420/12493/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЛІДЕР» (; адреса: вул. Михайлівська, 44-В, каб. 23, Одеса, 65005) до Головного управління ДПС в Одеській області (; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЛІДЕР» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій представник позивача просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Одеській області від 11.05.2023 №9482/15-32-09-02 щодо застосувания штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10 200 гривень стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЛІДЕР».

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 квітня 2023 року на адресу позивача поштою надійшов примірник акту відповідача, складеного за результатом проведення фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального ТОВ «Еко-Лідер» з метою здійснення контролю за суб`єктами господарювання, які здійснювали закупівлю пального в значних обсягах, при цьому отримали ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання за період з 01.01.2022 року по 07.04.2023 року.

За результатами вказаної перевірки відповідач дійшов висновку про порушення ТОВ «Еко-Лідер» норм п. 63.3 ПК України, а саме не поставлено на облік у контролюючому органі шляхом подання повідомлення за формою № 20-ОПП, об`єкти оподаткування, або об`єкти пов`язані з оподаткуванням, або через якій провадиться діяльність у кількості 10 одиниць, а саме: MERCEDES-BENZ ECONIC 2629 DY 4241 OC, RENAULT DOKKER BH 4053 OB, RENAULT DOKKER BH 4035 OB, RENAULT MAGNUM BH 4064 MT, RENAULT PREMIL BH 08051 OA, TEREX 860 34543 BH, RENAULT MAGNUM CE 3812 CX, ГАЗ 33104 ВН 7270 ОС, HAKO СITYMASTER 2000 331 13 ВН, за що передбачена відповідальність згідно п.63.3 ст.63 ПК України та згідно із п.117.1 ст.117 цього кодексу.

В подальшому, 11 травня 2023 року відповідачем на підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення, яке на думку позивача є протиправним та підлягає скасуванню.

Позивач з посиланням на лист ГУ ДПС в Одеській області вважає, що тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України відповідальність за порушення встановленого порядку взяття на облік (у тому числі за неподання (несвоєчасне подання) повідомлення за ф. № 20-ОПП, заяви ф. № 1-ОПП) не застосовується.

Також сторона позивача звертає увагу, що на своєму офіційному сайті ДПС України 01.03.2022 року опублікувала інформаційний лист, відповідно до якого Державна податкова служба України у зв`язку із засвідченням Торгово-промисловою палатою України настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 24 лютого 2022 року, інформує, що штрафні санкції та пеня, що наразі відобразиться автоматично в ІКП за порушення податкового законодавства, що зумовлені неможливістю виконання податкового обов`язку платника з огляду на військову агресію Російської Федерації проти України, наприклад, застосовані штрафні санкції за несвоєчасне подання податкової звітності або інші санкції, та внаслідок застосування яких у платника виник податковий борг у зв`язку з їх несплатою, то такі санкції (податковий борг) на підставі підпункту 101.2.4 пункту 101.2 ст. 101 ПК України визнається безнадійним і буде списаний у порядку, визначеному Кодексом.

За таких обставин сторона позивача вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, а тому підлягає скасуванню в судовому порядку.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та у відзиві на позовну заяву зазначив, що Головним управлінням ДПС в Одеській області було проведено відносно позивача фактичну перевірку на підставі наказу № 2046-п від 30.03.2023 року та направлень на перевірку № 4326, № 4327 від 31.03.2023 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт про результати фактичної перевірки від 10.04.2023 року № 8318/15-32-09-22 та встановлено порушення п. 63.3. ст. 63 ПК України. Згідно аналізу наданих під час перевірки копій документів встановлено, що у своїй діяльності Товариство використовує 30 одиниць транспортної техніки, з яких 10 не поставлено на облік у контролюючому органі шляхом подання відомостей за формою № 20-ОПП. З огляду на це, відповідачем винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11.05.2023 року № 9482/15-32-09-02 на суму штрафних санкцій 10 200 грн., яке направлено поштою на податкову адресу підприємства.

Відповідач стверджує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим, прийняте з огляду на наявне правове регулювання, тому підстав для задоволення позовних вимог у даній адміністративній справі немає.

Інших процесуальних заяв по суті спору, які визначені статтею 159 КАС України від сторін до суду не надходило.

Справа розглянута у розумний строк з урахуванням суттєвого збільшення кількості справ в Одеському окружному адміністративному суді у 2023 році, завантаженість судді Аракелян М.М. протягом другої половини 2023 року, а також суттєвого скорочення тривалості робочого часу внаслідок постійних перерв у роботі у зв`язку із оголошенням повітряних тривог по Одеській області.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказу № 2046-п від 30.03.2023 року та направлень на перевірку № 4326, № 4327 від 31.03.2023 року Головним управлінням ДПС України в Одеській області проведено фактичну перевірку ТОВ «Еко-Лідер» за адресою: Одеська область, м.Одеса, вул.Космонавтів, буд.32, Одеська область, Бідяївськиц район, с.В.Дальник, вул.Шевченко, буд.240/А.

10 квітня 2023 року Головним управлінням ДПС України в Одеській області складено акт про результати фактичної перевірки № 8318/15-32-09-02 у якому зокрема зазначено, що в ході перевірки здійснено аналіз наданих копій документів відповідно до яких встановлено, що у своїй діяльності Товариство використовує 30 одиниць транспортної техніки, а саме MAN 19272 ВН 6031 СХ (власний), MAN 19272 ВН 2817 СХ (власний), MERCEDES-BENZ ATEGO ВН 9411 EK (власний), MERCEDES-BENZ ECONIC 2629 ВН 4241 OC (власний), MAN 18/232 НОМЕР_1 (власний), MAN F02 НОМЕР_2 (орендований), DAF AB45LF BH9185ET (орендований), MAN 19.422 (орендований), MAN 19.403 FLS/N BH8863 HI (орендований), RENAULT PREMIL BH 0851 OA (орендований), RENAULT PREMIUM 400 BH 4618 IM (орендований), RENAULT PREMIUM 400 BH 3328 НР (орендований), MAN TGA 26.413 ВН 9701 ІР (власний), VOLVO FH BH 8802 IT (орендований), MAN TGA 26.413 ВН 9712 ІР (власний), MAN TGA 26.413 НОМЕР_3 (власний), RENAULT MAGNUM DXI 500 НОМЕР_4 (власний), RENAULT MAGNUM НОМЕР_5 (власний), RENAULT MAGNUM НОМЕР_6 (орендований), FORD TRANSIT BH 4150 IH (власний), HYUNDAI TUCSON BH 9848 IM (власний), RENAULT DOKKER BH 4053 OB (власний), RENAULT DOKKER BH 4035 OB (власний), FORD FIESTA BH 1360 BX (орендований), TEREX 860 34543 BH (орендований), TEREX TLB890PS 35355 BH (орендований), MITSUBISHI FD35A НОМЕР_7 (власний), ГАЗ 33104 НОМЕР_8 (орендований), MAN TGA 26/410 НОМЕР_9 (власний), HAKO CITYMASTER 2000 НОМЕР_10 (орендований).

Відповідно до відомостей про об`єкти оподаткування платників податків, які формуються згідно поданих заяв 20-ОПП, Товариством зареєстровано транспортні засоби у кількості 21 одиниці, а саме: вантажний сміттєвоз Hyundai Tucson FL, автомобіль вантажний сідловий тягач MAN TGA 18/413/1135, автомобіль вантажний сідловий тягач MAN TGA 26.410 1111, автомобіль вантажний сідловий тягач MAN TGA з крюковим обладнанням, автомобіль вантажний сідловий тягач MAN TGA з крюковим обладнанням гідравлічним, автонавантажувач самохідний марки MITSUBISHI FD, автомобіль сміттєвоз MAN 24.262, вантажний автомобіль MAN 18.232.88, вантажний автомобіль MERCEDES BENZ, вантажний сміттєвоз MAN 19.272, автомобіль фургон FORD TRANZIT, сідловий тягач Renault Magnum 13 DXI 500, вантажний самоскид марки MAN 19.403 FLS/N, вантажний самоскид марки MAN 19.422, вантажний фургон DAF, спеціалізований вантажний самоскид RENAULT, спеціалізований вантажний сміттєвоз-С RENAULT, спеціалізований самоскид VOLVO FH 12, вантажний фургон малотоннажний CITROEN FORD FIESTA, вантажний сміттєвоз с MAN F02.

Враховуючи це, перевіркою встановлено, що Товариство станом на 07.04.2023 року не поставлено на облік у контролюючому органі шляхом подання повідомлення за формою № 20-ОПП, об`єкти оподаткування, або об`єкти пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність, у кількості 10 одиниць, а саме: MERCEDES-BENZ ECONIC 2629 DY 4241 OC, RENAULT DOKKER BH 4053 OB, RENAULT DOKKER BH 4035 OB, RENAULT MAGNUM BH 4064 MT, RENAULT PREMIL BH 08051 OA, TEREX 860 34543 BH, RENAULT MAGNUM CE 3812 CX, ГАЗ 33104 ВН 7270 ОС, HAKO СITYMASTER 2000 331 13 ВН, TEREX TLB890PS 353 BH, чим порушено вимоги п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями).

За порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VL (із змінами та доповненнями) передбачена відповідальність згідно із п. 117.1 ст. 117 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VL (із змінами та доповненнями).

В подальшому ТОВ «Еко-Лідер» до контролюючого органу подано заперечення на акт перевірки від 10.04.2023 року № 8318/15-32-09-02, у якому позивач просив визнати неправомірним акт та скасувати його.

11 травня 2023 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 9482/15-32-09-02 на підставі акту перевірки №8318/15-32-09-02 від 10.04.2023 року на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.117.1 ст.117 ПК України у зв`язку із порушенням п.63.3 ст.63 цього кодексу (із змінами та доповненнями) на суму штрафних санкцій 10200грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України), у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом (п. 61.2 ст. 61 ПК України).

Положеннями п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

За положеннями п.п. 63.3 ст. 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

В контексті заявленого спору судом враховується, що відповідно до п.63.3 ст. 63 ПК України, платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.

При цьому, у п.22.1 ст. 22 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Для здійснення податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588(із змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1588).

У відповідності до пункту 8.1. Порядку № 1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно пункту 8.2. Порядку № 1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 8.4. Порядку № 1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У відповідності до пункту 8.5. Порядку № 1588 у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в такому самому порядку та строки, як і при реєстрації, створенні чи відкритті об`єкта оподаткування.

Відповідно до пункту 8.7. Порядку № 1588 рекомендований довідник типів об`єктів оподаткування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Центрального контролюючого органу та розміщується на інформаційних стендах у контролюючих органах.

Отже, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Вказаний обов`язок передбачено також у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 липня 2020 року у справі № 826/14197/17, від 20 травня 2021 року у справі № 560/3008/19, від 15 лютого 2022 року у справі № 160/2155/20, від 28 вересня 2022 року у справі № 160/3561/20, від 10 листопада 2022 року у справі № 640/23530/21.

Так, у постанові Верховного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 640/23530/21 зроблено висновок, що відповідно до наведених вище норм Порядку № 1588 платник податків зобов`язаний подавати повідомлення за формою № 20-ОПП, зокрема, про об`єкти оподаткування або об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

На переконання суду, повідомлення за формою № 20-ОПП повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи-підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Основною метою запровадження форми № 20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо)

Відтак, позивач мав обов`язок подати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

Нормами п. 117.1 ст. 117 ПК України передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

У разі неусунення таких порушень або за ті самі дії, вчинені протягом року особою, до якої були застосовані штрафи за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 680 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 2040 гривень.

Суд констатує, що позивачем не заперечується факт несвоєчасного подання повідомлення за формою № 20-ОПП та не є спірною кількість об`єктів оподаткування та повідомлень, які не були вчасно подані до контролюючого органу. Однак, ТОВ «Еко-Лідер» вважає, що тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України відповідальність за порушення встановленого порядку взяття на облік (у тому числі за неподання (несвоєчасне подання) повідомлення за ф. № 20-ОПП, заяви ф. № 1-ОПП) не застосовується. З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з п.52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Таким чином, перелік порушень податкового законодавства, за які контролюючим органом нараховуються штрафні санкції в період дії карантину на території України є вичерпним та не включає застосування штрафних санкцій за інші порушення, які не охоплюються вказаною нормою права.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до платників податків штрафних санкцій за порушення неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим кодексом України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, починаючи з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, проте за період до 01 березня 2020 року такі штрафні санкції підлягають застосуванню

Однак, Законом України від 12 травня 2022 року №2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27 травня 2022 року, внесено зміни до п.69 підрозділу 10 XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, установлено особливості для справляння податків і зборів.

Підпунктом 69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено, що у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Тобто, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27 травня 2022 року, поновлено відповідальність платників податків у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок згідно з Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених пп.112.8.9 п.112.8 статті 112 Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності.

Суд вважає, що між нормами п.52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України наявна правова колізія.

Під юридичною колізією потрібно розуміти певний конфлікт, суперечку в правовій сфері, в основі яких суперечності між правовими актами й нормами, прийнятими з одного й того ж питання. Ці норми й акти можуть бути прийняті одним або різними суб`єктами правотворчості, але спрямовані на регулювання одних суспільних правовідносин, і їх застосування дає різний, зокрема можливий протилежний результат.

Колізії можуть бути: темпоральні (часові) - ті, які виникають внаслідок видання в різний час і з того самого питання принаймні двох норм права; ієрархічні - ті, які виникають тоді, коли на врегулювання одних фактичних відносин претендують норми, що розміщуються на різних щаблях в ієрархічній (вертикальній) структурі законодавства, а тому мають різну юридичну силу; змістовні колізії - ті, які є конфліктними відносинами між нормами, що виникають унаслідок часткового збігу обсягів їх регулювання, обумовлених специфікою суспільних відносин.

Колізія норм права вирішується з використанням темпорального, ієрархічного чи змістовного методу шляхом вибору того нормативного акта, який повинен бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах має місце темпоральна (часова) колізія норм, яка підлягає вирішенню шляхом застосування правила «Lex posterior derogat priori» - «наступний закон скасовує попередній».

Конституційний Суд України у Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп та у Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-7/99 дійшов висновку, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному.

Дію нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою чинності. За загальновизнаним правилом нормативно-правовий акт (в цілому або в окремій частині) втрачає чинність у зв`язку з прийняттям нового акта вищої або однакової юридичної сили з того ж предмета регулювання, без формального скасування старого акта. При виникненні темпоральної колізії наступний акт одного рівня з того ж самого питання скасовує дію актів попередніх.

Аналогічний висновок наведений в рішеннях Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001 та від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012.

Крім того, Конституційним Судом України у Рішенні від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001 зазначено, що Конституція України в частині першій статті 58 закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів. Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 147 Конституції України Конституційний Суд України здійснює офіційне тлумачення Конституції України. Діяльність Конституційного Суду України ґрунтується на принципах верховенства права, незалежності, колегіальності, гласності, обґрунтованості та обов`язковості ухвалених ним рішень і висновків. Таким чином, Конституційний Суд України, надаючи тлумачення статті 58 Конституції України, передбачив порядок подолання темпоральної колізії.

Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати принцип подолання темпоральної колізії норм права, відповідно до якого має застосовуватися пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким скасовано дію мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Також суд зауважує, що норми пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначають спеціальне (пріоритетне) застосування податкового законодавства на період дії воєнного часу по відношенню до інших положень Податкового кодексу України, в тому числі й щодо пункту 52-1 цього підрозділу.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач як платник податків мав проявити належну податкову дисципліну та здійснити дій щодо своєчасного подання повідомлення за формою № 20-ОПП з урахуванням внесених змін до податкового законодавства, однак такі дії вчинено не було, що підтверджується результатами проведеної перевірки контролюючого органу та не заперечується самим позивачем у позовній заяві.

Щодо посилань позивача на приписи підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким визначено зупинення перебігу строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, суд звертає увагу, що абзац другий вказаної норми (на момент спірних правовідносин) викладений у редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2719-IX від 03.11.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу», а саме: «Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім: дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 та 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків», а відтак суд відхиляє посилання позивача на зупинення перебігу строків відносно нього для подання до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків відповідача, що за неподання позивачем повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП, що становить склад порушення вимог податкового законодавства, має нести відповідальність за п.117.1 ст.117 ПК України. Тому відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф у розмірі 10200грн. (сукупно) за кожним з випадків неподання повідомлення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Суд відхиляє доводи позивача з приводу необхідності при вирішенні справи враховувати позиції органів податкової служби України, які містяться на їх веб-порталах у зв`язку із тим, що такі повідомлення не є джерелами норм права, а тому такі жодного нормативного навантаження не несуть та не можуть скасовувати чи змінювати наявне правове регулювання, через що такі роз`яснення за своїм характером мають лише інформаційний характер та не можуть братися судом до уваги при вирішенні цього публічно-правового спору як акти, що не мають нормативної сили.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо настання форс-мажорних обставин у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, що виключає юридичну відповідальність платника податків, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

З початком військової агресії російської федерації проти України Торгово-промислова палата України спростила порядок засвідчення форс-мажорних обставин, опублікувавши на своєму офіційному веб-сайті 28.02.2022 загальний офіційний лист, яким засвідчено форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України.

На переконання суду, лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої податкові зобов`язання, має доводити наявність саме у нього форс-мажорних обставин.

Саме лише посилання позивача на воєнний стан не може розцінюватися судом як безумовна та поважна причина невиконання ним податкового обов`язку. За таких обставин наведений довід ТОВ «Еко-Лідер» судом відхиляється з вищевказаних мотивів.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги не є обґрунтованими, а наведені аргументи позивача не знайшли свого підтвердження, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи те, що суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то підстав, визначених ст.139 КАС України щодо стягнення на користь позивача витрат зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких визначений позивачем у сумі 18684грн., немає.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЛІДЕР» (; адреса: вул. Михайлівська, 44-В, каб. 23, Одеса, 65005) до Головного управління ДПС в Одеській області (; адреса: вул. Семінарська, 5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.