Справа № 440/13369/23
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/13369/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження №440/9184/22 від 11.07.2023 ГУ ПФУ в Полтавській області про відмову в поновленні пенсії позивачу,

- зобов`язати відповідача взяти позивача на облік та поновити виплату пенсії з 01.05.2022.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач за час трудової діяльності набув право на призначення пенсії відповідно до чинного законодавства України. Управління Пенсійного фонду в АРК позивачу з 04.08.2004 призначена пенсія за вислугу років. Позивач у вересні 2020 року перемістився на постійне місце проживання з смт. Новофедорівка АР Крим до міста Полтава та 08.09.2020 року отримав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1601-9 від 14.10.2022. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Полтавській області щодо не взяття на облік та не поновлення виплати пенсії позивачу та поновити виплату пенсії з 01.05.2022. 30.11.2022 прийнято рішення суду у справі №440/9184/22 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, ) задоволено; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невзяття на облік ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вирішити питання про відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 у встановленому законом порядку; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок). У відповідь на звернення позивача щодо виконання рішення суду надано лист №15209-13969/Б-02/8-1600/23, що за даними центральної бази одержувачів пенсії позивачу пенсію за вислугу років було призначено за нормами Закону № 2262 з 04.08.2004 уповноваженими органами Міністерства оборони України. З 01.01.2007 виплата пенсії проводилася ГУ ПФУ в АР Крим по 31.03.2014. Зазначено, що виплата пенсії позивачу з квітня 2014 року на території, яка контролюється українською владою не здійснюється. Зазначено, що матеріали паперової пенсійної справи позивача на територію, яка контролюється українською владою не передавались. Крім того, позивач зазначив, що 30.05.2022 відповідачу було надано всі документи для відновлення виплати пенсії позивачу.

Ухвалою суду від 18.09.2023 клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено; звільнено позивача від сплати судового збору у справі №440/13369/23, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/13369/23, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.10.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що згідно з розпорядженням Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян від 30.11.2022 №440/9184/22 розглянуто рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 №440/9184/22, яке набрало законної сили відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вирішити питання про відновлення виплати пенсії позивача у встановленому законом порядку. Позивач звертався з заявою від 25.04.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з проханням призначити пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та про поновлення виплати пенсії за вислугою років у зв`язку зі зміною проживання. У зв`язку з встановленням воєнного стану в Україні комунікаційні відносини між Україною та російською федерацією розірвані. Оригінал пенсійної справи позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не надходив. Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, поновлення виплати пенсії позивачу не вбачається за можливе, оскільки відсутній оригінал пенсійної справи з наявними в ній документами, за якими можливо визначити право останнього на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262. Крім того, відсутні довідка-атестат про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, яка необхідна для уникнення подвійного призначення пенсії одного й того ж виду. Таким чином, поновлення виплати пенсії позивачу за новим місцем проживання залишається на контролі до врегулювання цього питання на законодавчому рівні та до надходження пенсійної справи позивача з необхідними документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Виходячи з викладеного, вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так рішення суду від 30.11.2022 у справі №440/9184/22 встановлено наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером, якій у 2004 році територіальним органом Пенсійного фонду, який здійснює повноваження у м. Євпаторія АР Крим, призначено пенсію за вислугу років.

08.09.2020 позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи за Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", місце перебування якої зареєстровано у м. Полтаві, як це видно з довідки від 08.09.2020 №1603-.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №440/9184/22 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, ) задоволено; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невзяття на облік ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вирішити питання про відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Розпорядженням Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Відділу з питань призначення пенсій та перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Полтавській області від 11.07.2023 № 440/9184/22 вирішено керуючись Порядком поданим та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1, питання поновлення виплати, пенсії за новим місцем проживанні ОСОБА_1 , 1962 року народження, залишити на контролі до врегулювання зазначеного питанні та законодавчому рівні та до надходження його пенсійної справи з необхідними документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Позивач вважаючи протиправним розпорядження №440/9184/22 від 11.07.2023 ГУ ПФУ в Полтавській області про відмову в поновленні пенсії, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VII від 20.10.2014, яким відповідно до Конституції та Законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п.23 ч.1). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнано тимчасово окупованою територією.

Згідно з частинами 1, 2 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

У статті 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" зазначено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., N 81, ст. 2296; 2015 р., N 70, ст. 2312). Призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) (далі - пенсії) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження (далі - внутрішньо переміщені особи), здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Виплата пенсій та соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та іншим особам, які за висновком лікарсько-консультативної комісії не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовою заявою можуть здійснюватись акціонерним товариством "Укрпошта" з доставкою за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб.

Отже, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 (надалі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Як вище зазначено та встановлено рішенням суду у справі №440/9184/22 ОСОБА_1 є пенсіонером, якій у 2004 році територіальним органом Пенсійного фонду, який здійснює повноваження у м. Євпаторія АР Крим, призначено пенсію за вислугу років.

08.09.2020 позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи за Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", місце перебування якої зареєстровано у м. Полтаві, як це видно з довідки від 08.09.2020 №1603-.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону №1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини 1 статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, як підкреслив Верховний Суд у постанові від 12.02.2019 у справі № 243/5451/17, перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

З аналізу положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Таким чином не поновлюючи позивачу пенсію за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право останнього на її отримання. При цьому, як свідчать матеріали справи, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження наявності обґрунтованих підстав для відмови у такому поновленні виплати пенсії.

Оскільки позивачу припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав для цього в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то в даному випадку має місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналогічну позицію щодо застосування вказаних правових норм Верховний Суд неодноразово висловлював, зокрема, у постановах від 13.03.2018 у справі №235/4162/17, від 20.03.2018 у справі №234/2389/17, від 12.02.2019 у справі №243/5451/17.

Крім того, у своєму рішенні від 06.02.2019 у справі № 243/5902/17 Верховний Суд зазначив, що спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 №25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У вказаному рішенні Конституційного Суду України та відповідній практиці Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

В оскаржуваному розпорядженні відповідач зазначає, що у зв`язку з встановленням воєнного стану в Україні комунікаційні відносини між Україною та російською федерацією розірвано.

Крім того, відповідач зазначає, що оригінал пенсійної справи позивача до ГУ ПФУ в Полтавській області не надходив.

Водночас суд зазначає, що судом у рішенні №440/9184/22 було надано оцінку вказаним доводам відповідача та зазначено наступне.

Особливості виплати пенсій мешканцям АР Крим, які проживають на території АР Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від пенсійного фонду Російської федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у Російській федерації регулюються Порядком виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території АР Крим та м. Севастополя, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 234 від 02.06.2014.

Згідно з даним Порядком, особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

За бажанням особи зазначені документи можуть бути подані її представником, який пред`являє документ, що посвідчує його особу, та подає документ (нотаріально засвідчену копію), що підтверджує його повноваження, або надіслані поштою. У таких випадках справжність підпису на заяві засвідчується нотаріально.

Територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Тобто необхідність витребування матеріалів паперової пенсійної справи стосується осіб, які проживають на тимчасово окупованій території.

Водночас у даному випадку позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, тому позивач не може бути позбавлений права на нарахування та виплату пенсії у зв`язку з відсутністю у пенсійних органах пенсійної справи.

Відповідач спірним розпорядженням фактично відмовив позивачу у поновленні пенсії у зв`язку з відсутністю оригіналу пенсійної справи і довідки - атестату про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, та неможливістю через встановлення воєнного стану в Україні у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області отримати документи, необхідні для поновлення пенсії позивача.

Проте позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем проживання (реєстрації) покладається саме на орган, що призначає (поновлює) пенсію, а позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у поновленні пенсії.

Право на поновлення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як встановлення воєнного стану та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання атестату про припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.

Доказів того, що позивач отримує пенсію за попереднім місцем проживання, суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що Порядком № 3-1 не передбачено надання пенсіонером довідки - атестата про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач як громадянин України має право на отримання пенсії, призначеної йому відповідно до законодавства України, за місцем реєстрації фактичного проживання.

Така позиція узгоджується із висновками Верховному Суду, викладеними в постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17, відповідно до яких відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача права на поновлення нарахування та виплати пенсії, а тому розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 11.07.2023 № 440/9184/22 є протиправним та підлягає скасуванню.

Аналіз підстав, за яких відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії позивачу, свідчить про їх необґрунтованість та протиправність, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити нарахування і виплату пенсії за вислугу років.

Визначаючись з приводу того, з якого часу позивачу слід поновити виплату пенсії, суд зазначає наступне.

Абзацем 4 пункту 11 розділу І Порядку № 3-1 обумовлено, що днем звернення за поновленням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Оскільки заява позивача від 25.04.2022 отримана (прийнята) відповідачем 25.04.2022, то пенсія йому має бути поновлена з 25.04.2022.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №440/9184/22 від 11.07.2023 ГУ ПФУ в Полтавській області про відмову в поновленні пенсії позивачу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відновити з 25.04.2022 позивачу виплату пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36000, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №440/9184/22 від 11.07.2023 щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до приписів Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відновити з 25.04.2022 ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.М. Петрова