Справа № 440/13956/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 р. Справа № 440/13956/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 13.10.23 по справі № 440/13956/23

за позовом ОСОБА_1

до Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) , Держаного виконавця Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кокозій Інна Володимирівна

про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до державного виконавця Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кокодзій Інни Володимирівни (далі по тексту перший відповідач), Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (далі по тексту Гребінківський ВДВС, другий відповідач) в якому просила суд:

- визнати дії, бездіяльність відповідачів - незаконними;

- визнати протиправною постанову ВП 65611994 від 13.02.2023 Державного виконавця Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кокозій І.В. про арешт коштів боржника про стягнення з позивачки на користь держави виконавчого збору у розмірі 42,04 грн та 111,04 грн;

- скасувати постанову ВП 65611994 від 13.02.2023 Державного виконавця Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кокозій І.В про арешт коштів боржника;

- визнати протиправною постанову ВП 65611994 від 13.02.2023 про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 111,04 грн;

- зобов`язати відповідача повернути позивачу протиправно стягнуті кошти 111,04 грн, а також нарахувати 3% та інфляційні втрати на суму 111,04 грн включно до дати повернення позивачу протиправно стягнутої відповідачем суми 111,04 грн;

- зобов`язати відповідачів за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1 виплатити моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог послалась на незаконність та необґрунтованість дій першого відповідача щодо накладення арешту на кошти та стягнення з ОСОБА_2 на користь держави суми виконавчого збору та винагороди державного виконавця в загальному розмірі 111,04 грн, оскільки всупереч вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі по тексту Закон № 1404-VIII) будь-яких постанов та виконавчих листів, які б свідчили про наявність заборгованості по судовим справам та підстав для стягнення виконавчого збору, на адресу позивача не надходило.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі № 440/13956/23 провадження в адміністративній справі № 440/13956/23 за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кокозій Інни Володимирівни, Гребінківського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/12024/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави, в особі Гребінківської районного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми), Держави, в особі Державної судової адміністрації України про визнання протиправною постанови від 27.02.2021.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 про зупинення провадження по справі № 440/13956/23 і направити справу для продовження розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду, як суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі, оскільки предметом розгляду справи № 440/13956/23 є дії відповідача щодо фактичного стягнення 06.09.2023 з рахунку позивача виконавчого збору у розмірі 111,04 грн, в той час, як у справі № 640/12024/21 оскаржуються дії державного виконавця за 2021 рік в частині винесення постанови від 27.02.2021 ВП № 64659824 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 42,04 грн, які на думку позивача не є взаємопов`язаними.

Так, стверджувала, що тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду, а нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З огляду на вказане, вважала, що справа № 640/12024/21 немає ніякого відношення до протиправних дій відповідача у 2023 році та не перешкоджає подальшому розгляду справи №440/13956/23.

Відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Гребінківському ВДВС перебував виконавчий лист Гребінківського районного суду Полтавської області № 528/200/19 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору у розмірі 420,40 грн.

Постановою державного виконавця від 27.02.2021 відкрито виконавче провадження №64659824 з виконання виконавчого листа № 528/200/19, виданого 02.02.2021.

В межах виконавчого провадження № 64659824 винесено постанову державного виконавця від 27.02.2021 про стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) виконавчого збору у розмірі 42,04 грн.

Постановою державного виконавця від 14.05.2021 ВП № 64659824 повернуто виконавчий документ стягувачу.

Державним виконавцем 28.05.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65611994 з виконання постанови від 27.02.2021 ВП № 64659824 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 .

Постановою від 13.02.2023 ВП № 65611994 про арешт коштів боржника накладено арешт на кошти ОСОБА_1 в межах суми стягнення - 111,04 грн.

08.09.2023 вказану суму було звернуто до стягнення шляхом безспірного списання із рахунку боржника.

Судом встановлено, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа № 640/12024/21 за позовом ОСОБА_1 до Гребінківського ВДВС, предметом спору у якій, окрім іншого, є правомірність винесення постанови державного виконавця від 27.02.2021 ВП № 64659824 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 42,04 грн.

Не погодившись із діями відповідача в частині звернення стягнення на кошти боржника шляхом їх безспірного списання із рахунку, а також із постановою від 13.02.2023 ВП № 65611994, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Зупиняючи провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, суд першої інстанції виходив з неможливості продовження розгляду справи № 440/13956/23 до розгляду по суті та набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 640/12024/21, оскільки у справі № 640/12024/21 позивач, з-поміж іншого, оскаржує правомірність постанови державного виконавця Гребінківського ВДВС від 27.02.2021 ВП № 64659824 про стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 42,04 грн, у той час як у даній справі, спір стосується правомірності дій та рішень державного виконавця щодо фактичного стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 42,04 грн на підставі вищезгаданої постанови Гребінківського ВДВС від 27.02.2021 ВП № 64659824.

З метою дотримання принципу правової визначеності та для належного, повного та всебічного продовження розгляду справи № 440/13956/23, суд першої інстанції вважав неможливим розгляд цієї справи до надання правової оцінки законності постанови державного виконавця Гребінківського ВДВС від 27.02.2021 ВП № 64659824 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 42,04 грн., яка серед іншого є предметом оскарження у справі № 640/12024/21.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями ст. 236 КАС України розмежовано підстави, за яких суд має право зупинити провадження, а також, з настанням яких, суд зобов`язаний вчинити дану процесуальну дію.

Перелік даних підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Колегія суддів зазначає, що дана підстава для зупинення провадження в адміністративній справі виникає в процесі тоді, коли постановляння рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Неможливість розгляду однієї справи до вирішення іншої справи пов`язується зі встановленням обставин, які мають значення для вирішення цієї справи (щодо якої виникла потреба зупинити провадження), але водночас не можуть - з об`єктивних причин - бути встановлені під час її розгляду. Конкретні правові ситуації, які вимагатимуть подібного процесуального рішення, можуть по-різному проявляти цей взаємозв`язок залежно від обставин справи. Але він обов`язково має бути, адже цим власне і пояснюється мета зупинення провадження у справі.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду у справі № 826/25204/15 від 12.12.2019.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного чи іншого провадження, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду цієї справи, їх взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в розглядуваній справі, підставами позову, та відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі є постанова ВП 65611994 від 13.02.2023 про арешт коштів боржника та дії першого відповідача щодо безспірного списання суми виконавчого збору із рахунку боржника на виконання вказаної постанови.

Водночас, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа №640/12024/21 за позовом ОСОБА_1 до Гребінківського ВДВС, предметом спору у якій, окрім іншого, є постанова державного виконавця від 27.02.2021 ВП № 64659824 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 42,04 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Колегія суддів зазначає, що справа № 640/12024/21 містить вмотивований зв`язок з предметом судового розгляду у даній справі, оскільки підставою для виділення в окреме виконавче провадження та винесення постанови про накладення арешту коштів боржника, стягнення суми виконавчого збору від 13.02.2023 ВП № 65611994 (предмет розгляду спірної справи), слугувала постанова державного виконавця від 27.02.2021 ВП № 64659824 про стягнення з боржника виконавчого збору (предмет розгляду справи № 640/12024/21).

З наведеного слідує, що у разі визнання Окружним адміністративним судом міста Києва в межах справи № 640/12024/21 неправомірною постанову державного виконавця від 27.02.2021 ВП № 64659824 про стягнення з боржника виконавчого збору, у даній справі будуть наявні підстави для визнання протиправними постанови про накладення арешту коштів боржника від 13.02.2023 ВП № 65611994 та дій першого відповідача щодо безспірного списання коштів (суми виконавчого збору) з рахунку позивача.

Отже, рішення у справі № 640/12024/21 матиме безпосередній преюдиційний вплив на хід та результат розгляду даної справи, оскільки предмет розгляду справи № 640/12024/21 слугував передумовою (підставою) виникнення правовідносин у справі № 440/13956/23 (яка переглядається).

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також, колегія суддів зазначає, що позивач в апеляційній скарзі одночасно стверджуючи про відсутність у відповідача права на винесення нових постанов, виокремлення інших виконавчих проваджень та стягнення за ними коштів з погашення виконавчого збору до моменту прийняття рішення по справі № 640/12024/21, робить суперечливий висновок про відсутність зв`язку між справою № 440/13956/23 та № 640/12024/21 та можливість їх розгляду незалежно один від одної.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України наявна об`єктивна неможливості розгляду справи № 440/13956/23 до вирішення справи № 640/12024/21 та набрання законної сили судовим рішенням в цій справі.

За встановлених у справі обставин, враховуючи, що станом на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали (13.10.2023) Окружним адміністративним судом міста Києва рішення по справі № 640/12024/21 прийнято не було, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 440/13956/23 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, оскільки справа № 440/13956/23 є безпосередньо пов`язаною із справою № 640/12024/21, а тому рішення, що буде прийняте у справі № 640/12024/21 (провадження у якій відкрите раніше) встановлюватиме обставини, що впливатимуть на збирання та оцінку доказів в даній справі, зокрема факти, що матимуть преюдиційне значення.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 та задоволення вимог апеляційної скарги.

Наведені скаржником доводи апеляційної скарги не спростовують правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального закону.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі № 440/13956/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова