Справа № 347/3389/23
Суддя: КІЦУЛА Ю. С.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/3389/23
Провадження № 2-а/347/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Романенчук А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в обґрунтування якого, покликався на те, що 27 листопада 2023 року в с. Смодна по вул. Дружби, Косівського району Інспектором СРПП Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, лейтенантом поліції Вальчишин Г. І. складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 879246, відносно - ОСОБА_1 , згідно якої, його було визнано винуватим у порушенні правил дорожнього руху, а саме в порушенні п. 2.3 (в) та п. 2.9 (в) ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, в порядку ст. 36 КУпАП визначено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 1 190 гривень.

На переконання представника позивача, працівник поліції був зобов`язаний зібрати докази які підтверджують одразу два правопорушення: 1) Керування ТЗ без використання обладнаного засобу пасивної безпеки (ременя); 2) Керування ТЗ з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Тобто, виносячи оскаржувану постанову поліцейський повинен був володіти достатніми доказами, які б підтверджували факти: керування позивачем транспортним засобом; законної зупинки транспортного засобу; обладнання автомобіля позивача засобом пасивної безпеки (ременем); так як правопорушення вчинено в межах населеного пункту (с. Смодна) то підтвердження відсутності у водія інвалідності чи фізіологічних особливостей, які унеможливлюють користування ременями безпеки; не належність транспортному засобу, яким керував водій номерних знаків, які на ньому установлені (для чого спершу необхідно встановити (зібрати докази) протилежне, а саме які номерні знаки належать цьому транспортному засобу).

Проте, на переконання представника позивача працівник поліції формально виніс оскаржувану постанову, не встановивши всіх фактичних обставин справи, які могли вплинути на прийняття законного рішення, не зібрав доказів вини позивача, чим фактично своїми протиправними діями незаконно позбавив позивача можливості скористатися правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Крім того, позивачу не було забезпечено право скористатися правовою допомогою.

Окрім того, працівником поліції не враховано приписи п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388, де сказано, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів; строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях; у разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів. Тоді як, Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. Також враховуючи, що вказані правопорушення є малозначними, виносячи оскаржувану постанову поліцейський протиправно не врахував вимоги ст. 22 КУпАП, щодо права особа на звільнення від адміністративної відповідальності.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини ОСОБА_1 у вчинених адміністративних правопорушеннях, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, представник позивача вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

З цих підстав оскаржувану постанову представник позивача просив скасувати, а провадження у справі закрити, вирішити питання судових витрат.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що 27.11.2023 року о 14 год. 35 хв., в ході патрулювання та виконання службових обов`язків інспектор СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенант поліції Вальчишин Г.І. встановив, що водій, транспортного засобу «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням, як пізніше стало відомо, гр. ОСОБА_3 , що рухався в с. Смодна по вул. Дружби, водій здійснював рух на транспортному засобі, а саме керував транспортним засобом при цьому не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, також керував ТЗ з номерним знаком , що не належить цьому ТЗ чим порушив п. 2.3 «в», та п. 2.9 «в» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Після зупинки даного ТЗ, відповідач підійшов, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР, а також надав змогу ОСОБА_1 переконатись у порушенні ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП лейтенант поліції ОСОБА_2 Коломийського РВП ГУНП в області, було роз`яснено позивачеві його права як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, 268 КУпАП (про що свідчить підпис позивача у п. 8 Постанови), заслухано пояснення позивача, своєчасно, всебічно, в повному обсязі і об`єктивно з`ясовано обставини справи, вирішено її в точній відповідності із законом, з`ясовано, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, що позивач винен в його вчиненні та підлягає до адміністративної відповідальності.

У зв`язку із вище наведеним, лейтенантом поліції прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення БАД №879246 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн.

Після складання постанови, відповідно до вимог ст. 285 КУпАП Позивача було ознайомлено із її змістом та запропоновано отримати копію. Позивач ознайомився з постановою БАД №879246 від 27.11,2023 та отримав копію даної постанови наручно 27.11.2023, про що свідчить його підпис.

Представник відповідача повністю заперечив доводи позовної заяви, ствердивши що працівниками поліції повністю було дотримано процедуру розгляду справи, роз`яснено права та обов`язки, проінформовано про можливість скористатися правовою допомогою.

Також представник відповідача ствердив, що транспортний засіб «Peugeot 207» був зареєстрований, д.н.з. НОМЕР_1 . За даним фактом правопорушення працівниками поліції виявлено завідомо підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та номера кузова автомобіля марки Пежо 207, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_1 . В ході розгляду адміністративного правопорушення працівниками поліції встановлено що номер шасі, який зазначено в реєстраційних документах НОМЕР_2 не відповідає номеру шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 даному автомобілю, після чого на місце події було викликано слідчо-оперативну групу, якою в ході огляду місця події вилучено свідоцтво про реєстрацію та транспортний засіб Пежо 207 д.н.з. НОМЕР_1 з метою проведення судової експертизи. Вказані обставини спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Представник відповідача звернув увагу, що згідно пункту 2.9 «в» ПДР України. водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу.

Таким чином, постанова щодо ОСОБА_1 на переконання представника відповідача винесена правомірно.

З цих підстав, в задоволенні позову представник відповідача просив відмовити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 12.12.2023 року було відкрито провадження по адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 12.12.2023 року витребувано докази, зокрема відеозаписи.

У відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

27.11.2023 року інспектором СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенант поліції Вальчишин Г.І. було винесено щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3, ч.5 ст. 121 КУпАП, та у відповідності до ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у розмірі 1190 грн.

В графі постанова: час та місце скоєння правопорушення, суть та обставини, вказано, що 27.11.2023 року о 14:02 год. в Косівському районі, с. Смодна по вул. Дружби, водій здійснював рух на ТЗ, а саме керував при цьому не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, а також керував ТЗ з номерним знаком, що не належить цьому ТЗ, чим порушив п 2.3. в, та 2.9. в ПДР України. Правопорушення об`єднано на підставі ст. 36 КУпАП.

Згідно електронної реєстрації 27.11.2023 року на спецлінію 102 надійшло повідомлення, що в с. Смодна, виявлено автомобіль марки Пежо, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в автомобілі якого підроблено номер кузова і реєстраційні документи на автомобіль.

Відповідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_4 , така є власником транспортного засобу Peugeot 207, НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Відповідно до фототаблиць автомобіля Peugeot 207, НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 .

Згідно відеозаписів наданих на ухвалу про витребування доказів, судом встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. При цьому працівник поліції одразу після зупинки представилась, а також вказала причину зупинки, а саме, керування транспортним засобом без ременя безпеки. При цьому працівник поліції, двічі запитала, чому водій керував транспортним засобом не будучи пристебнутим ременем безпеки. Однак ОСОБА_1 реагував мовчки на запитання працівника поліції. В подальшому працівник поліції попросила пред`явити реєстраційні документи на транспортний засіб. При перевірці документів було встановлено, що номер шасі, який зазначено в реєстраційних документах НОМЕР_2 не відповідає номеру шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 даному автомобілю. Після цього працівником поліції, було роз`яснено права та обов`язки, ст. 63 Конституцію України, ст. 268 КУпАП, та роз`яснено, що щодо нього буде складено постанову про адміністративне правопорушення. Водію було роз`яснено, що в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, та буде викликано слідчо-оперативну групу. При цьому водій не висловив бажання мати адвоката. В подальшому на місце події прибула слідчо-оперативна група, було проведено огляд автомобіля, та поверхневий огляд особи. На відео зафіксовано факт складання адміністративних матеріалів, оголошення змісту постанови. Пропозиція отримати копію постанови.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Частиною п`ятою ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.3.в для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частина 1 ст.121-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до п.2.9 «в» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Нормами Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП, визначено, що уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, затверджена «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 27 листопада 2023 року в с. Смодна по вул. Дружби, Косівського району Інспектором СРПП Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, лейтенантом поліції Вальчишин Г. І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 879246, відносно - ОСОБА_1 , згідно якої, його було визнано винуватим у порушенні правил дорожнього руху, а саме в порушенні п. 2.3 (в) та п. 2.9 (в) ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, в порядку ст. 36 КУпАП визначено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 1 190 гривень.

В графі постанови час та місце скоєння правопорушення, суть та обставини, вказано, що 27.11.2023 року о 14:02 год. в Косівському районі, с. Смодна по вул. Дружби, водій здійснював рух на ТЗ, а саме керував при цьому не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, а також керував ТЗ з номерним знаком, що не належить цьому ТЗ, чим порушив п 2.3. в, та 2.9. в ПДР України. Правопорушення об`єднано на підставі ст. 36 КУпАП.

Щодо порушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, то суд зазначає наступне. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

1) керування транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів (формальний склад);

2) керування транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації (формальний склад);

3) керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов (формальний склад);

4) порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами (формальний склад);

5) керування транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим (формальний склад).

В порушення ОСОБА_1 ставиться керування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу.

Реєстраційні знаки транспортних засобів України (розмовне номерні знаки України) пластини-ідентифікатори, що кріпляться в установлених місцях на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах та які призначені для обліку ТЗ в уповноваженому органі МВС. Наказом МВС № 166 від 02.03.2021 року затверджено ВИМОГИ до номерних знаків транспортних засобів.

Однак з переглянутого відеозапису вбачається, що працівниками поліції було виявлено, що номер шасі (VIN-код) який зазначено в реєстраційних документах, які пред`явив водій ОСОБА_1 не співпадає з номером шасі (VIN-код), який міститься в автомобілі.

Ідентифікаційний номер транспортного засобу (або VIN-код це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті ISO 3833.

Ідентифікаційний номер транспортного засобу наноситься на транспортному засобі у місцях та у відповідності із вимогами міжнародного стандарту ISO 4030 та заноситься у паспорт транспортного засобу.

Проте суд зауважує, що експлуатація транспортного засобу ідентифікаційний номер якого не відповідає запису в реєстраційних документах є складом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 121-1 КУпАП, а не ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Що стосується правопорушення передбаченого ч.5 ст. 121-3 КУпАП, то суд зауважує наступне.

Відповідно до пункту 2.3.в. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременем безпеки.

Однак, доказів на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_1 пункту 2.3.в. ПДР відповідачем суду не надано. Так, з переглянутих відеозаписів встановлено, що працівники поліції рухаючись на своєму транспортному засобі, позаду транспортного засобу ОСОБА_1 подали останньому сигнал зупинитись. Після того, як водій зупинився, працівник поліції підійшла до автомобіля ОСОБА_1 та повідомила про причину зупинки. Однак суд зауважує, що матеріали справи взагалі не містять жодних доказів того, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не будучи пристебнутим ременем безпеки.

На доданих відеозаписах жодним чином не відображено факту того, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом не будучи пристебнутим пасивним ременем безпеки. Натомість на відео вже зафіксовано, як працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 після зупинки його транспортного засобу. А відтак з відеозапису неможливо встановити чи дійсно позивач керував транспортним засобом саме з не пристебнутим ременем безпеки.

Також в п.7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додаються «відео». При цьому жодного посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, в постанові не зазначено. Отже, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи, подані представником відповідача на підтвердження порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, в зв`язку з чим надані відеозаписи не відповідають критеріям належності та допустимості, а тому не можуть бути прийняті судом.

Як роз`яснив Верховний Суд у Постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тому, сумнів у тому, що позивач припустився порушення Правил дорожнього руху за вказаних вище обставин, суд тлумачить на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, факт керування позивачем транспортним засобом саме з не пристебнутим ременем безпеки, що становить склад адміністративного правопорушення відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП та ерування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу, що становить склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП відповідачем не доведено. Інші докази, які б вказували на вину позивача у інкримінованих правопорушеннях, в матеріалах справи відсутні. Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення та опис інкримінованого правопорушення не можуть бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова це процесуальний документ, що має виноситися вже на основі досліджених доказів, а не бути самостійним доказом, а опис правопорушення є фабулою обвинувачення та правовою кваліфікацією інкримінованого правопорушення, що має бути доведено або спростовано на основі відповідних доказів, що досліджуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в межах даної справи відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності свого рішення, а судом з наявних матеріалів справи не встановлено жодних обставин, що свідчили б про зворотне. На основі цього суд також приходить до висновку, що відповідачем не спростовано презумпцію, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України та не доведено правомірність свого рішення, а отже, з урахуванням також вищенаведених обставин та положень законодавства, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, суд приходить до висновку, що спірна постанова серії БАД № 879246 від 27.11.2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121, ч.1 ст. 121-3 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях ознак складу адміністративного правопорушення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судові витрати по справі становлять 536 грн. 80 коп. та складаються з витрат на сплату судового збору і відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 879246 від 27.11.2023 року- скасувати, провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) судові витрати, а саме: - 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23 січня 2024 року.

Суддя Ю. С. Кіцула