Справа № 260/10821/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2024 рокум. Ужгород№ 260/10821/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду в Закарпатській області щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи 6 місяців 27 днів час роботи на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів в органі, підвідомчому Міністерству юстиції України, 3 роки стаж роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася Законом та який надавав право на призначення на посаду судді, а також 2 роки 5 місяців половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі; 2) зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Закарпатській області при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахувати до стажу роботи на посаді судді згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи 6 місяців 27 днів час роботи на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів в органі, підвідомчому Міністерству юстиції України, 3 роки стаж роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася Законом та який надавав прав на призначення на посаду судді, а також 2 роки 5 місяців половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі; 3) зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату за весь час, починаючи з 08.08.2023 до дня виконання судового рішення, різниці між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та перерахованим розміром суддівської винагороди судді.

18 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 10 січня 2024 року пенсійну справу ОСОБА_1 .

02 січня 2024 року на виконання вимог суду, відповідачем надано копії документів з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 № 54.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що механізм виникнення та реалізації права судді на щомісячне довічне грошове утримання врегульовано спеціальними Законами, зокрема , відповідно до ч. 1,2 ст. 142 Закону № 1402 і законів, що діяли раніше, право на таке утримання має суддя у відставці. Рішення про відставку позивача з посади судді прийнято Вищою радою правосуддя 08.08.2023. На цей час право на щомісячне довічне грошове утримання визначалося ч. 3 ст. 142 Закону № 1402: таке утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді». До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом (абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України від 15 грудня 1992 року, Указ Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів''). Отже, відповідачем безпідставно не враховано до стажу для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання стаж роботи 6 місяців 27 днів час роботи на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів в органі, підвідомчому Міністерству юстиції України, 3 роки стаж роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася Законом та який надавав прав на призначення на посаду судді, а також 2 роки 5 місяців половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

12 січня 2024 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислено, згідно вимог статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який становить 53601,00 грн (107202,00 х 50%). Звертають увагу суду на те, що до стажу судді у відставці враховано період роботи на посаді судді за період: з 12.11.2002 року по 31.12.2003 p., з 01.01.2004 року по 30.04.2011 р; з 01.08.2011 р. по 30.11.2021 p., з 01.12.2021 р. по 31.05.2023 p., з 01.06.2023 р. по 09.08.2023 p., що становить 20 роки 5 місяців 29 днів. Зазначають, що відсотковий показник довічного грошового утримання ОСОБА_1 був визначений із урахуванням стажу роботи позивача та у відповідності із частиною 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, яка гласить: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується па два відсотки грошовою утримання судді». Таким чином, відповідно до набутого позивачем суддівського стажу 20 років 5 місяців 29 днів, а саме наявних повних 20 років стажу дали право на отримання 50 процентного розрахунку пенсії від заробітку .

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2002 року Указом Президента України № 926/2002 «Про призначення суддів» призначено строком на п`ять років суддею Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 .

08 серпня 2023 року рішенням Вищої ради правосуддя № 808/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Свалявського районного суду Закарпатської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» звільнено ОСОБА_1 з посади судді Свалявського районного суду Закарпатської області у зв`язку з поданням заяви про відставку, (а.с. 11-14).

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 має загальний стаж 26 років 9 місяців 21 день, (а.с. 15).

30 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 1702 про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

З 10 серпня 2023 року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

27 жовтня 2023 року Головне управління ПФУ в Закарпатській області листом № 8365-8201/Г-02/8-0700/23 на звернення позивача від 27 вересня 2023 року повідомило, що період навчання з 01.09.1990 року по 29.06.1995 року - 4 роки 9 місяців 29 днів та період роботи у управлінні юстиції з 01.08.1995 року по 11.11.2002 року - 7 років 3 місяців 11 днів, враховано до загального страхового стажу. До стажу роботи на посаді судді враховано такі періоди: з 12.11.2002 року по 31.12.2003 року; з 01.01.2004 року по 30.04.2011 року; з 01.08.2011 року по 30.11.2021 року; з 01.12.2021 року по 31.05.2023 року; з 01.06.2023 року по 09.08.2023 року. Стаж роботи на посаді судді становить 20 років 5 місяців 29 днів. Отже, страховий стаж становить 32 роки 7 місяців 9 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді 20 років 5 місяців 29 днів. Таким чином, керуючись частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на сьогодні розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обчислений в розмірі 50% грошового утримання судді становить 53601,00 грн (107202,00 х 50%), (а.с. 9).

Отже спірним у даній справі є отримання позивачкою щомісячного довічного грошового утримання і обчислення стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років. Не погодившись із такими діями відповідача, позивачка звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи встановлено, що позивач перебувала на посаді судді з 14 жовтня 2002 року по 08 серпня 2023 року.

08 серпня 2023 року рішенням Вищої ради правосуддя № 808/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Свалявського районного суду Закарпатської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» звільнено ОСОБА_1 з посади судді Свалявського районного суду Закарпатської області у зв`язку з поданням заяви про відставку, (а.с. 11-14).

На час виходу ОСОБА_1 у відставку організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, у відповідній редакції, (далі - Закон № 1402-VIII) частиною 1 статті 116 якого встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом № 2509-VIII від 12.07.2018 статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною 2 такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.»

У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Отже, у разі безпосередньо (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду «переживаючої» (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм.

Водночас, прямої вказівки на те, що норми частини 2 статті 137 Закону №1402-VIII застосовуються до осіб, які реалізували своє право на відставку до 05.08.2018 цей Закон не містить. Відповідно передбачені частиною 2 статті 137 Закону №1402-VIII положення щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді застосовуються з дати набрання чинності Законом №2509-VIII, тобто з 05.08.2018.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 липня 2023 року у справі №560/9495/22.

Згідно з частиною 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пункт 34 розділу XII доповнено абзацом четвертим згідно із Законом України «Про вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-VIII, який набрав чинності з 05.01.2017.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 листопада 2021 року у справі №9901/15/21 вказала: «…при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19).

Виражене й закріплене в частині 2 статті 137 Закону № 1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді», треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 жовтня 2020 року у справі № 9901/537/19).

Велика Палата Верховного Суду констатує, що вимоги до кандидатів на посаду судді були по-різному визначені законодавством України, що діяло на день їх призначення (обрання) на посаду судді, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, залежно від змісту цих вимог, визначених законодавством, яке було чинним на час призначення (обрання) на посаду судді».

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24 жовтня 2019 року у справі № 9901/2/19, від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19.

Отже у разі здійснення перерахунку стажу обов`язково необхідно враховувати порядок призначення (обрання) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, які діяли на момент такого призначення (обрання).

На час обрання позивача на посаду судді статус суддів визначав Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, у відповідній редакції (далі - Закон № 2862-XII), відповідно до частини 1 статті 7 якого на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менше десяти років та володіє державною мовою.

Оскільки до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, додатково 3 років стажу (досвіду роботи) професійної діяльності у сфері права.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт протиправності дій відповідача щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, а також у проведенні відповідного перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи на посаді судді 23 повних роки з урахуванням раніше виплачених сум та з метою захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 судді у відставці, з 10 серпня 2023 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотки суддівської винагороди з урахуванням стажу роботи на посаді судді - 23 повних роки з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 12 грудня 2023 року, (а.с. 16).

Таким чином, сума судових витрат у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів на користь ймовірного невиконання рішення суду відповідачем, що підтверджені належними та допустимими доказами.

У якості обставин, що можуть свідчити про невиконання рішення суду відповідачем-суб`єктом владних повноважень потрібно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Зазначивши у прохальній частині позовної заяви про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що дане рішення суду буде відповідачем не виконане, у зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. Тому, дане клопотання позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, а також у проведенні відповідного перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи на посаді судді 23 повних роки з урахуванням раніше виплачених сум.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 судді у відставці, з 10 серпня 2023 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотки суддівської винагороди з урахуванням стажу роботи на посаді судді - 23 повних роки з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) судові витрати у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.) сплаченого судового збору.

5. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22 січня 2024 року.

СуддяТ.В.Скраль