Справа № 240/24665/22
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/24665/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

23 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ), третя особа: Виконавчий комітет Овруцької міської ради про визнання відмови незаконною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військова частина НОМЕР_1 ), третя особа: Виконавчий комітет Овруцької міської ради в якому просив:

- визнання протиправною відмову у направленні відповідного клопотання про виключення квартири АДРЕСА_1 із числа службових;

- зобов`язання направити відповідне клопотання до Овруцької міської ради про виключення квартири АДРЕСА_1 із числа службових.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , є військовим пенсіонером, ветеран військової служби із вислугою понад 20 років, учасником бойових дій і відноситься до осіб першої групи інвалідності, з жовтня 2011 року разом зі сім`єю проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради від 16.03.2011 року №66 казана квартира віднесена до числа службових на підставі клопотання Житомирського прикордонного загону та листа Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 23.05.2022 року позивач звернувся до Відповідача із заявою про направлення відповідного клопотання до Овруцької міської ради про виключення квартир АДРЕСА_1 із числа службових.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що про результати розгляду такого звернення позивача було повідомлено листом від 27.06.2022 року.

Суть спірних відносин між сторонами в даній справі зведена виключно до правомірності рішення відповідача у формі листа від 27.06.2022 року, прийнятого за результатами розгляду звернення позивача.

Як зазначено в даному листі Відповідача, дозвіл на виключення житла із числа службових у відповідності до вимог Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 січня 2021 року № 26 надається Адміністрації Державної прикордонної служби України, а не Відповідачем.

Відповідно до доводів представників Відповідача в судовому засіданні, Відповідач визнає право Позивача на виключення спірної квартири із числа службових. Позивачу не було відмовлено в реалізації такого права. Позивачу було роз`яснено, що вирішення такого питання здійснюється в порядку, передбаченому Інструкцією № 26. На час звернення Позивача його архівна житлова справа в силу воєнного стану була передана на тимчасове зберігання до Адміністрації Державної прикордонної служби України, що також виключало можливість розгляду його звернення по суті.

Суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.78 КАС України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

При вирішенні даного спору суд враховує, що механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, визначається правовими нормами Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N 1081 (надалі - Порядок № 1081).

Особливості забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба), а також осіб, звільнених у запас або відставку, що після звільнення продовжують перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання, в органах Держприкордонслужби (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання (далі - члени їх сімей), визначається правовими нормами Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 січня 2021 року № 26 (надалі - Інструкція № 26).

За приписами п. 3 Порядку № 1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Таке забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Аналогічна правова норма міститься в п.9 розділу VI. Інструкції №26.

Тобто законодавець визначає, що виключення із числа службового житла є одним із способів (варіантів) забезпечення військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їх сімей житлом для постійного проживання.

Зазначене свідчить, що спірні відносини між сторонами по даній справі підлягають вирішенню виключно у площині забезпечення Позивача та членів його сім`ї житлом для постійного проживання шляхом виключення квартири АДРЕСА_1 із числа службових.

При вирішенні даного спору суд враховує, що житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом (п.8 Порядку № 1081).

Як зазначено в п.12 Порядку № 1081, службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби.

Абзацом другим вказаного п.12 Порядку № 1081 встановлені особливості для надання такого службового житлового приміщення військовослужбовцям Держприкордонслужби. Таким військовослужбовця службові житлові приміщення надаються згідно з рішеннями командирів військових частин, які погоджуються відповідно з Адміністрацією Держприкордонслужби.

Суд враховує, що відповідно до п.11 Порядку № 1081 житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень.

Виключення житлового приміщення з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу. Враховуючи особливості надання службового житлового приміщення військовослужбовцям Держприкордонслужби, виключення такого житлового приміщення із числа службових потребує погодження Адміністрації Держприкордонслужби.

Одночасно суд враховує, що відповідно до вимог абзацу третього п.9 розділу VI. Інструкції №26 виключення квартир із числа службових здійснюється виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ради народних депутатів на підставі рішення житлової комісії органу Держприкордонслужби (об`єднаної житлової комісії) за клопотанням керівника органу Держприкордонслужби, яким було надано таке житло, у встановленому законодавством порядку.

В зв`язку з цим суд вважає обґрунтованими доводи представників Відповідача, що Позивачу не відмовлялося у виключенні спірної квартири із числа службових, але розгляд спірного питання про виключення такої квартири із числа службового житла підлягає вирішенню виключно в площині забезпечення Позивача, який має вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членів його сім`ї житлом для постійного проживання у відповідності до вимог Порядку № 1081 та Інструкції № 26.

Тобто, зверненню Відповідача до Адміністрації Держприкордонслужби повинно передувати бажання Позивача вирішити питання про забезпечення його та сім`ї постійним житлом, його перебування на такому відповідному обліку та відповідне рішення житлової комісії органу Держприкордонслужби (об`єднаної житлової комісії).

Разом з тим, в ході дослідження листа Відповідача від 27.06.2022року встановлено, що такий лист містить твердження, що Відповідачем не заперечується право Позивача як військовослужбовця запасу на забезпечення житлом для постійного проживання.

Вказаний лист Відповідача не містить відмови Позивачу у вирішенні питання про виключення спірної квартири із числа службових.

Вказаний лист містить роз`яснення, що вирішення питання про виключення житла із числа службових відповідного органу Держприкордонслужби здійснюється у відповідності до вимог Інструкції № 26.

Одночасно суд зазначає, що Позивачем до позову не долучено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження свого права перебування на обліку у Відповідача для забезпечення його та членів його сім`ї житлом для постійного проживання та щодо звернення із відповідним клопотанням до відповідної житлової комісії органу Держприкордонслужби.

Більш того, на пропозицію суду щодо оголошення перерви в судовому засіданні з метою надання часу для вирішення зазначених питань Позивач та його представник відповіли відмовою.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника щодо врахування при вирішення даного спору правових норм Постанови Ради Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 р. № 37 "Про службові жилі приміщення".

Правові норми вказаного Постанови Ради Міністрів Української РСР не регулюють відносини щодо забезпечення жилими приміщеннями, в тому числі службовими, військовослужбовців.

Не врахування позивачем та його представником особливостей забезпечення жилими приміщеннями, в тому числі службовими, військовослужбовців, що врегульовані правовими нормами Порядку № 1081 та Інструкції № 26, призвело до помилкового висновку щодо способу реалізації права Позивача на користування спірною квартирою на постійній основі та без статусу службової.

Позивач та його представник не врахували, що виключення спірної квартири із числа службового житла підлягає вирішенню виключно в площині забезпечення Позивача, який має вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членів його сім`ї житлом для постійного проживання у відповідності до вимог Порядку № 1081 та Інструкції № 26.

Оскаржуване рішення відповідача у вигляді листа від 27.06.2022року не можна розцінювати як порушення певних прав позивача та перешкодою для забезпечення позивача, який має вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членів його сім`ї житлом для постійного проживання шляхом виключення квартири АДРЕСА_1 із числа службових.

В силу приписів ст.19 Конституцій України, ч.2 ст.2 КАС України суд не може зобов`язати відповідача діяти не в спосіб та не в порядку передбаченому приписами правових норм Порядку № 1081 та Інструкції №26.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.