Справа № 730/1527/23
Суддя: Луговець О. А.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1527/23
Провадження № 2-а/730/1/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Кухти В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників) справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №1062627 від 04.12.2023р., винесену інспектором УПП в Рівненській області, 1 взводу 1 бат., 2 рота, ст. лейтенантом поліції Ковальчуком В.П., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн, закрити провадження по даній справі про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що інспектор поліції безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення він не вчиняв, перед виїздом перевірив справність технічного стану свого транспортного засобу, в якому до моменту зупинки патрульною поліцією працювали всі освітлювальні прилади, поліцейським не було забезпечено йому можливості ознайомитися з доказами вчинення правопорушення, зокрема, з відеозаписом з технічного засобу фіксації, скористатися правовою допомогою, не роз`яснено його прав, не були заслухані пояснення щодо інкримінованого правопорушення. Одночасно ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначає, що повертався з похорон родича з м. Івано-Франківськ через м. Рівне до фактичного місця проживання в м. Борзна, що складає близько 750км, були погані погодні умови (снігопад, ожеледиця), проблеми зі зв`язком у мережі «Київстар», абонентом якого являвся і вимушений був перейти до іншого провайдера «Водафон», в зв`язку з чим звернувся до адвоката за правовою допомогою лише після повернення з поїздки додому 12 грудня 2023 року, потім потрапляв під часті повітряні тривоги й не міг у банку сплатити судовий збір та вчасно подати матеріали позовної заяви до суду, допустивши незначний пропуск передбаченого ст.289 КУпАП десятиденного строку на оскарження постанови від 04.12.2023р.; ці причини просить визнати поважними і поновити пропущений строк.

Позивач, як і його представник, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі й просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснив, що задній номерний знак його автомобіля має 2 лампи підсвітки, але на момент його зупинки працівниками поліції в м. Рівне жодна з них не працювала, хоча перед виїздом додому з м. Івано-Франківськ він перевіряв технічний стан транспортного засобу й всі освітлювальні прилади були в робочому стані. Його автомобіль обладнаний світловими індикаторами, в тому числі й несправності підсвітки номерного знака, але вони не просигналізували йому про появу даної технічної несправності. Зазначає, що інспектор поліції не надав йому шансу усунути вказану несправність шляхом звернення до СТО, хоча пропонував усунути її на місці зупинки, але він не міг технічно цього зробити; водночас після винесення постанови правоохоронець дозволив йому подальший рух з наявними несправностями, не вживши ніяких обмежувально-превентивних заходів. Стверджує, що поліцейський не робив відповідних замірів щодо можливості видимості номерного знака автомобіля з відстані до чи більше 20м, хоча проспект був яскраво освітлений і символи номерного знака чітко розпізнавалися. Рухався під час дії комендантської години, так як поспішав доставити додому свою знайому, якій вранці треба бути на роботі. Вважає вказані ним у заяві, й додатково хворобливий стан здоров`я після повернення з поїздки, причини пропуску строку на звернення до суду поважними й просить його поновити.

Відповідач Департамент патрульної поліції був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку процесуальних документів до електронного кабінету (ч.1 ст.268, ч.2 ст.269 КАС України), але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неприбуття не повідомив, у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому зазначає про невизнання позовних вимог, оскільки винесена інспектором поліції стосовно ОСОБА_1 адмінпостанова є законною, обгрунтованою, складеною за наслідком розгляду обставин події, ознаки якої відповідають складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП; відеозапис з місця події відсутній у зв`язку із закінченням періоду часу зберігання, але з фотоматеріалу слідує, що номерний знак автомобіля позивача взагалі не освітлюється; позивачем не надано жодних доказів керування ним автомобілем з освітленим заднім номерним знаком, а його доводи про неусвідомлення факту руху в автомобілі з неосвітленим номерним знаком не впливають на правомірність постанови, так як згідно ПДР обов`язок дбати про справність транспортного засобу покладається саме на водія; заявлений розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4000 грн не підтверджений належними первинними документами і в порівнянні з сумою накладеного адміністративного штрафу в 1190 грн є явно завищеним.

Неявка належним чином сповіщеного відповідача в даному випадку з огляду на приписи ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом положень ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.7, 9, 245, 252, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення питання, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Ковальчуком Віктором Петровичем 04 грудня 2023 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1062627 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1190 грн, а саме: 04 грудня 2023 року о 03:32:10 год. в м. Рівне по вул. Київська, 60, керував автомобілем «Аudi А6», д.н.з. НОМЕР_1 , з державним номерним знаком, що не освітлювався в темну пору доби, чим порушив вимоги п.2.9в Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Приписами ст.289 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вказана норма також кореспондується з положеннями ч.2 ст.286 КАС України, де зазначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з ч.2 ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Копія оскаржуваної постанови відповідача була отримана ОСОБА_1 у день її винесення - 04 грудня 2023 року, що підтверджується його підписом на документі та ним не оспорюється. Проте, до суду з позовом щодо оскарження даної постанови позивач звернувся 21 грудня 2023 року, тобто, з пропуском встановленого законом десятиденного строку.

Водночас наведені позивачем у заяві від 05 січня 2024 року та повідомлені в судовому засіданні причини пропуску строку для звернення за захистом прав та законних інтересів суд вважає поважними, вони не піддаються сумніву відповідачем у відзиві, а тому маються законні підстави для поновлення даного строку.

Відповідно до ч.1 ст.121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ст.14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.2.9в ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Факт керування автомобілем у темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком на момент його зупинки працівниками поліції не заперечується самим позивачем у заяві й у судовому засіданні та підтверджується наданим відповідачем фотознімком задньої частини транспортного засобу позивача з повністю неосвітленим номерним знаком (відеозапис з місця події не було надано в зв`язку із закінченням періоду часу його зберігання).

Водночас посилання позивача, що він перед виїздом перевірив технічний стан транспортного засобу на справність засобів освітлення, а підсвітка заднього номера ймовірно перегоріла під час руху, чого він об`єктивно не міг бачити, є непереконливими й бездоказовими, оскільки вкрай сумнівним видається можливість раптової несправності обох ламп підсвітки заднього номерного знака, який не освітлювався зовсім, на що вказує у відзиві відповідач і чого не оспорює сам позивач у судовому засіданні.

При цьому, як пояснив позивач, його автомобіль обладнаний відповідними індикаторами несправності світлових приладів, які не просигналізували про появу несправності ламп підсвітки заднього номерного знака, що може свідчити про більш серйозну проблему технічного стану транспортного засобу позивача, яка виникла раніше, системи електрообладнання в цілому.

Невиявлення ж зазначеної несправності автомобіля при проїзді позивачем блок-постів чи постів поліції, а також незастосування інспектором поліції обмежувально-превентивних заходів, не має правового значення для вирішення справи. Натомість, як вбачається з пояснень позивача, поліцейський виніс оскаржувану постанову лише після того, як водій відмовився усунути виявлену несправність освітлення номерного знака на місці зупинки, хоча мав можливість залишити на певний час транспортний засіб і придбати лампи підсвітки в магазині найближчого автозаправного комплексу, проте в порушення комендантської години поспішав доправити додому свою знайому, якій вранці було потрібно з`явитися на роботу.

Крім того, ця обставина, на яку посилається позивач, не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, та не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Так, суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності. Факт керування транспортним засобом, який має неосвітлений державний номерний знак в темну пору доби, є самостійною підставою для притягнення особи до відповідальності. Наявність чи відсутність у позивача можливості бути обізнаним з технічною несправністю автомобіля під час його руху не має прямого впливу на склад правопорушення.

Також суд звертає увагу, що позивач як водій у ситуації, що склалась, зобов`язаний був діяти відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», п.2.3а, б ПДР, згідно яких: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

З окреслених приписів законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху вбачається, що обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за певні недоліки його стану покладається саме на водія, а тому доводи позивача про те, що він не усвідомлював і не міг усвідомлювати факт руху в автомобілі з неосвітленим заднім номерним знаком на правомірність постанови не впливають.

Хибними є посилання позивача та його представника, що інспектор поліції не провів ніяких замірів щодо видимості номерного знака з відстані до 20м, оскільки ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові вміняється у вину саме керування автомобілем з неосвітленим державним номерним знаком у темну пору доби, а не керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, які є самостійними порушеннями п.2.9в ПДР та підставами для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Безпідставними є й твердження ОСОБА_1 про нероз`яснення йому відповідачем прав, ненадання можливості скористатися правовою допомогою, оскільки наявний у постанові підпис позивача свідчить про протилежне.

Судом не встановлено порушень прав позивача зі сторони відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Відтак, пояснення ОСОБА_1 , у яких він не заперечує обставин керування автомобілем у темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком та ще й у період дії комендантської години на момент його зупинки працівниками поліції, а також доданий до відзиву фотознімок задньої частини транспортного засобу позивача з повністю неосвітленим номерним знаком, у силу положень ст.251 КУпАП є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких відповідачем і була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд зазначає, що вимога ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання ними є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 25 червня 2020 року в справі №520/2261/19, хоча приписами ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доказування правомірності свого рішення й покладено на відповідача - суб`єкта владних повноважень, проте це не виключає визначеного в ч.1 ст.77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів, які б спростовували правильність встановлених відповідачем в оскаржуваній постанові обставин, ОСОБА_1 надано не було. Натомість, позивачем на підтвердження своєї позиції висловлено лише суб`єктивну думку щодо допущених поліцейськими порушень вимог законодавства, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Відповідно до ст.293 КУпАП, ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем щодо позивача на законних підставах й у межах службових повноважень, адміністративне стягнення накладено у відповідності до санкції ч.1 ст.121-3 КУпАП, а тому вимоги позивача про її скасування є необгрунтованими й такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки в задоволенні позовних вимог по суті спору суд повністю відмовляє, то у відповідності до ст.139 КАС України понесені ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, ст.7, 9, 121-3, 245, 246, 249, 251, 252, 268, 278-280, 285, 289, 291, 293 КУпАП, ст.2, 5, 11-30, 72-79, 90, 121, 139, 241-250, 257-262, 268-272, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду за захистом прав задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до адміністративного суду на оскарження постанови серії ЕНА №1062627 від 04.12.2023р., винесеної інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Ковальчуком Віктором Петровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1190 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець