Справа № 420/2047/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2047/24
УХВАЛА

22 січня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хом`якова В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні;

зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 14 серпня 2020 року по 23 грудня 2023 року, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100;

зобов`язати Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Адміністративний позов подано без додержання вимог, встановлених ст.160-ст.161 КАС України, з огляду на наступне.

Позивач не надав доказів, на які посилається в позовній заяві - копію рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/8908/22.

Також, суд зазначає, що статтею 117 КЗпП України покладено обов`язок щодо визначення розміру середнього заробітку за час затримки на орган, який виносить рішення по суті спору (зокрема, постанови Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі № 140/2006/19, від 31 березня 2021 року у справі № 340/970/20, від 19 липня 2021 року у справі № 340/400/20, від 16 лютого 2023 року у справі № 420/20192/21, від 27 липня 2023 року у справі № 420/436/22, від 08 серпня 2023 року у справі № 420/19971/21). Покладення обов`язку з визначення суми відшкодування на відповідача не є остаточним вирішенням спірних правовідносин та не відповідає вказаному у ст. 117 КЗпП України способу захисту порушеного права позивача з боку органу, що вирішує трудовий спір. Встановивши право позивача для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд повинен визначити розмір такої виплати. Суд не має можливості визначити ціну позову (розмір середнього заробітку), оскільки позивач не надав інформації про середньоденне грошове забезпечення, або про розмір грошового забезпечення за останні повні два місяці перед звільненням та кількість відпрацьованих днів.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, висновки якого, в силу вимог ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку підлягає сплаті судовим збором, як за вимогу майнового характеру.

Разом з тим, позивачем не вказано суму стягнення за вказаною вимогою та її обґрунтований розрахунок, тобто, не визначена ціна позову у цій частині. При цьому, до позовної заяви й не додано платіжний документ про сплату судового збору, як за вимогу майнового характеру (сплачено 1211 грн. 20 коп. як за вимогу немайнового характеру). Враховуючи, що позивачем заявлено позовну вимогу майнового характеру, однак, не вказано суму стягнення за вказаною вимогою та не надано її обґрунтований розрахунок, суд позбавлений можливості визначення чіткої суми сплати судового збору. Таким чином, позивач повинен визначитись з сумою даного позову та надати суду належний доказ сплати (перерахування) судового збору в належному розмірі.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2020 у справі №200/10820/19-а вказав, що з огляду на те, що у цій справі позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.01.2001 №159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.

Застосовуючи зазначений правовий висновок, а також маючи на меті його уточнити, Верховний Суд у постанові від 09.06.2021 у справі № 240/186/20 зазначив, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

В порушення вимог пунктів 5, 6, 8 частини п`ятої статті 160, частини четвертої статті 161 КАС України у позовній заяві не викладені обставини щодо звернення позивача до відповідача із заявою про виплату компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, а також прийнятого за результатами розгляду такого звернення рішення про виплату компенсації або про відмову у її виплаті, та не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що адміністративний позов слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі наведеного, виявлені недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем.

Керуючись ст. 160, 161, 169 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність усунути недоліки, викладені в ухвалі протягом десяти днів з моменту її отримання, шляхом надання безпосередньо до канцелярії Одеського окружного адміністративного суду (адреса: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 14) документів, що підтверджують усунення викладених в ухвалі недоліків.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 22.01.2024.

Суддя В.В.Хом`якова