Справа № 300/5362/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" січня 2024 р. справа № 300/5362/23
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (представниця позивачки), яка діє в інтересах ОСОБА_1 (позивачка), звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідач-2), у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача-2, що полягає у неврахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.1992 по 28.02.2023 до спеціального стажу за вислугу років згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ненарахуванні та невиплаті позивачці грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсії згідно з п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 14.08.2003 №1058-ІV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсії згідно п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 14.08.2003 №1058-ІV, врахувавши при цьому період роботи з 01.01.1992 по 28.02.2023 до спеціального стажу за вислугу років згідно з пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 02.03.2023 після досягнення шістдесятирічного віку звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 16.02.2023 відповідачем-2 позивачці призначено відповідну пенсію (за твердженням позивачки, рішення вона не отримувала), проте не нараховано та не виплачено грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсії, згідно з п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Оскільки з часу призначення пенсії минув тривалий час, однак рішення про виплату вищевказаної грошової допомоги не приймалось, ОСОБА_1 звернулась за правничою допомогою.
Представниця позивачки наголошує, що на час звернення до Головного правління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 досягнула пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на день досягнення пенсійного віку працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», має необхідний спеціальний страховий стаж понад 30 років, а тому, за вказаних обставин, має право на виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказала, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, якою затверджено Перелік посад педагогічних та науково - педагогічних працівників, до посад педагогічних працівників відносяться і посади викладачив всіх спеціальностей. На думку представниці позивачки, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи викладачем у дитячій музичній школі повинен зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п "е" ст. 55 Закону "Про пенсійне забезпечення". Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 відкрито провадження в цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) .
На адресу суду 11.09.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву. У зазначеному відзиві представниця відповідача -1 проти позову заперечила. Зокрема, вказала, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" грошової допомоги при виході на пенсію, особа має дотриматися таких вимог: станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; пенсія має призначатися особі вперше; станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж на зазначених вище посадах (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років). Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі Порядок № 1191). Згідно з п. 2 цього Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону № 1788-ХИ, що передбачені Переліком № 909. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати. Отже, Порядком № 1191 визначено, що одноразова допомога нараховується одночасно з призначенням пенсії та виплачується одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати. Звернення із окремою заявою про виплату грошової допомоги, безвідносно до заяви про призначення пенсії, чинним законодавством не передбачено. Постановою Пенсійного фонду № 23-1 від 24.11.2022 доповнено Порядок № 22-1 в частині визначення того, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV. Вказаною постановою, з 24.11.2022 уточнено спосіб подання відповідних документів, однак, правове регулювання порядку звернення за грошовою допомогою не змінено. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення пенсії позивач не оскаржувала, а відтак погодилася із цим рішенням, в тому числі щодо підрахунку стажу (в тому числі спеціального). Вважає, що законодавством не передбачено можливості окремого підрахунку стажу для призначення пенсії і окремого - для виплати грошової допомоги, як і не передбачено можливості врахування під час призначення допомоги іншого пільгового стажу, ніж обчислений під час призначення пенсії. Право позивача на виплату грошової допомоги якщо і порушене, то при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком. Просить суд у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 19.09.2023 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 05.10.2023.
Ухвалою суду від 05.10.2023 закрито підготовче провадження у справі. Вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
Ухвалою суду від 08.12.2023 залучено до участі усправі, в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
19.01.2024 від відповідача -1 надійшли додаткові пояснення до відзиву, з яких слідує, що 15.02.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхувння" згідно з поданою заявою. Відтак, страховий стаж позивачки. становить 44 роки 4 місяці 9 днів. Щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії зазначає, що така грошова допомога виплачується за сукупності умов особам, які не досягли пенсійного віку, передбачених статтею 26 Закону України №1058-IV.
Згідно з Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1191, визначено, що одноразова допомога нараховується одночасно з призначенням пенсії та виплачується одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Відтак, звернення із окремою заявою про виплату грошової допомоги до заяви про призначення пенсії чинним законодавством не передбачено.
Представник стверджує, що Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області жодних рішень не приймалося. Додатково вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на адвокатський запит Шевченко Н.П. від 31.07.2023 надано копії документів пенсійної справи ОСОБА_1 та повідомлено, що оскільки позивачка працює у Дитячій музичній школі управління культури, національностей та релігій Калуської міської ради викладачем по курсу фортепіано з 21.08.1982 по даний час, тому вісутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, оскільки робота у вказаному закладі не дає право на призначення пенсії за вислугу років.
22.01.2024 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов відзив. В обгрунтування відзиву зазначено тотожні обставини, викладеним у відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Також вказано, що відповідно до постанови КМУ №909 наявність у переліку відповідної посади є необхідною умовою для виплати грошової допомоги, що передбачена п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV. Відповідач-2 вважає, що до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення грошової допопомоги, не може бути зарахований період роботи позивачки з 21.08.1982 по теперішній час на посаді викладача Калуської дитячої музичної школи, оскільки відсутні документи, які б підтверджували, що дана школа є школою дитячою середньою музичною чи школою-семирічкою. Отже, ОСОБА_1 не має спеціального стажу, що дає право на призначення грошової допомоги. Наголошує, що позивачка повинна була звернутися із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій одночасно із заявою про призначення пенсії за віком.
23.01.2024 від відповідача-2 на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи рішення Головного упраління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення пенсії ОСОБА_1 від 09.03.2023.
Дослідивши і оцінивши подані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.08.1982 по теперішній час працює викладачем Калуської дитячої музичної школи, що підтверджується, зокрема, трудовою книжкою (а.с.10).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 60 років, а тому згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вона досягнула передбаченого Законом пенсійного віку. З огляду на зазначене, у встановлений Законом 3-місячний строк, 02.03.2023, позивачка звернулася до Калуського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення пенсії за віком з виплатою грошової допомоги, про що вказала у поданій заяві (а.с.124).
За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Адвокат Шевченко Н.П. 31.07.2023 в інтересах позивачки звернулася із адвокатським запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з вимогою щодо надання протоколів про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , розрахунку її стажу та заробітку для призначення пенсії, а також рішення про призначення (або про відмову у призначенні) грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(а.с.119-122).
Не погоджуючись із вищевказаною бездіяльністю пенсійного органу, позивачка, в інтересах якої діє представниця, звернулася до суду з метою захисту порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон №1058).
За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 24 Закону №1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону №1058).
Приписами пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058 визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; - не менше 28 років 6 місяців.
Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за №1191 (надалі також - Порядок №1191), до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (надалі також Перелік №909).
Пунктом 5 Порядку №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Як з`ясовано судом та підтверджується матеріалами пенсійної справи (а.с.190), 16.02.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу 44 роки 2 місяці 9 днів. До спеціального стажу роботи заявнику, що дає право на призначення 10 пенсій, не зараховано періоди з 01.01.1992 по 28.02.2023, оскільки дитяча музична школа належить до позашкільних закладів, а посади викладачів, які працюють у позашкільних навчальних закладах Переліком №909 не передбачені.
Досліджуючи наявність правових підстав для врахування до спеціального страхового стажу позивачки, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи з 01.01.1992 по 28.02.2023, суд зазначає таке.
Згідно з положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі також - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Суд зауважує, що позивачка на підтвердження наявного трудового стажу, в тому числі спеціального страхового стажу, подавала копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.09.1982.
Також в матеріалах справи містяться копії рішень атестаційної комісії, наказів про встановлення педнавантаження, наказів про відповідність займаним посадам, наказів про встановлення категорій, наказів про направлення у відповідні відрядження для підвищення кваліфікації, наказів про надання чергових щорічних відпусток тривалістю для педагогічних працівників, посвідчень про підвищення кваліфікації, подяк та грамот, які складалися щодо ОСОБА_1 як до працівника освіти та з урахуванням педагогічного стажу, посвідчення про підвищення кваліфікації.
Згідно з наданою копією трудової книжки, ОСОБА_1 в період з 01.01.1992 по 28.02.2023 працювала на посадах викладача-концертмейстера по класу фортепіано.
Так, Переліком №909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року №1436) установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Відповідно до пункту 3 Примітки Переліку №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
За приписами статті 28 Закону України "Про освіту" від 23.05.1991 за №1060-XII (надалі, також - Закон №1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно зі статтею 29 Закону №1060-XII структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.
Як передбачено статтею 4 Закону України "Про позашкільну освіту" від 22.06.2000 за №1841-III (надалі, також - Закон №1841-III), з наступними змінами та доповненнями, позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.
Отже, позашкільна освіта є складовою системи освіти.
Статтею 12 Закону №1841-III та пунктом 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 за №433 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
У силу правового регулювання статті 21 Закону №1841-III, право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 за №963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.
Суд звертає увагу на те, що на спірні правовідносини розповсюджується також дія вищезазначеного Переліку № 963, який відносить посаду, зокрема, "викладач" до педагогічних посад.
Як уже відзначалось, пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Відтак, на переконання суду, викладач дитячої музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.
Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 13.02.2019 у справі №233/4308/17 (номер провадження 11-1100апп18), викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що викладач позашкільного навчального закладу є педагогічним працівником цього позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладача повинен зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні статті 55 пункту "е" Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Виходячи з наведеного, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи ОСОБА_1 на посаді викладача у Калуській музичній школі (Калуській дитячій музичній школі №2, Калуській дитячій музичній школі управління культури, національностей та релігій Калуської міської ради), повинен зараховуватися до стажу у розумінні пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.
Вимоги пунктів 5-7 Порядку № 1191 передбачають, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Враховуючи наведене, беручи за основу висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 13 лютого 2019 року у справі №233/4308/17 (номер провадження 11-1100апп18), суд доходить висновку, що у позивачки наявний необхідний спеціальний стаж роботи (більше 30 років), займані нею посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі Порядок № 1191).
Згідно з п. 2 цього Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону № 1788-XII, що передбачені Переліком № 909.
Пунктом 4 Порядку № 1191 визначено, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до п. 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком, відповідно до Закону № 1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Як передбачено п. 6, 7 Порядку № 1191, для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону № 1058-ІV, станом на день її призначення.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Отже, Порядком № 1191 визначено, що одноразова допомога нараховується одночасно з призначенням пенсії та виплачується одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Звернення із окремою заявою про виплату грошової допомоги, безвідносно до заяви про призначення пенсії, чинним законодавством не передбачено.
Постановою Пенсійного фонду № 23-1 від 24.11.2022 доповнено Порядок № 22-1 в частині визначення того, щодо заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV.
Вказаною постановою, з 24.11.2022 уточнено спосіб подання відповідних документів, однак, правове регулювання порядку звернення за грошовою допомогою не змінено.
Так, внесення змін до Порядку № 22-1, підтверджує висновки у про те, що окрема заява про призначення грошової допомоги не подається.
З огляду на викладене, суд вважає, що питання виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV вирішується в процесі розгляду заяви про призначення пенсії.
Підсумовуючи вищевикладене, з огляду на порушене право ОСОБА_1 на призначення та виплату спірної допомоги, суд вважає, що неврахування періоду її роботи з 01.01.1992 по 28.02.2023 до спеціального стажу за вислугу років згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ненарахування та невиплата при прийнятті рішення про призначення пенсії позивачці грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсії, згідно п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправною бездіяльністю відповідача - 2.
Також, оскільки ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії 02.03.2023 до Калуського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, у зв`язку зі знаходженням пенсійної справи у відповідача-1, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивачки, слід зобов`язати саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши при цьому періоди з 01.01.1992 по 28.02.2023 до спеціального стажу за вислугу років згідно з пунктом "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
За наведених підстав та вказаних правових норм, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Наявною в матеріалах справи квитанцією №9314-1481-8037-9830 від 08.08.2023 підтверджується сплата позивачкою судового збору за звернення до суду із цим позовом у розмірі 1073,60 (а.с. 1).
Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано.
Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 належать до стягнення судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 1073,60 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницій області, що полягає у неврахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.1992 по 28.02.2023 до спеціального стажу за вислугу років згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ненарахуванні та невиплаті позивачці грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, згідно з п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.