Справа № 463/11433/23
Суддя: Яворський С. Й.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/463/4/24
РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2024 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Яворського С.Й.,

секретар судового засідання Козак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львів у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1079462 від 06.12.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за ч.2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з тим, що вона 06 грудня 2023 року о 19 годині 12 хвилин у м. Львів вул Городницька, 47 керуючи транпортним засобом AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_2 , не ввімкнула покажчик повороту при виїзді з прилеглої території та не мала посвідчення водія відповідної категорії «В», тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушила п.2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким ТЗ.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, з тих підстав що:

-в працівника поліції була відсутня законна підстава для зупинки транспортного засобу, що свідчить про незаконність подальших дій щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення;

-позивач має посвідчення водія, яке дає право керувати легковим транспортним засобом, тому притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП є назаконним;

-нещодавно працівниками поліції було складено на неї постанову за перетин суцільної смуги, в якій зазначено серію та номер її посвідчення водія;

-відповідачем не було встановлено усіх обставин, що є необхідні для правильного вирішення даної справи, не забезпечено позивачу можливість користуватися правовою допомогою при розгляді даної справи та не роз`яснено щодо можливості розгляду справи за місцем проживання порушника, що в свою чергу призвело до поспішного винесення незаконної постанови на місці зупинки транспортного засобу і позбавило можливості позивача підготуватися до розгляду справи, надати докази та пояснення;

-до оскаржуваної постанови не додано будь-яких матеріалів чи відеозапису, що підтверджується п.7 оскаржуваної постанови та свідчить про відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення

На підставі викладеного, просить: визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1079462 від 06.12.2023 року.

19.01.2024 року адвокатом Поронюк І.Б. в інтересах ОСОБА_1 подано до суду клопотання про долучення доказів, в якому просив проводити розгляд справи без участі позивача та її представника.

Представником УПП у Львівській області ДПП Забродоцькою Я.Р. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просять відмовити. Розгляд справи проводити за відсутності представника позивача

Сторони в судове засідання не з`явились.

У відповідності до ст.205 КАС України суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали по справі, суд прийшов до наступного.

За приписами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №1079462 від 06.12.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за ч.2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з тим, що вона 06 грудня 2023 року о 19 годині 12 хвилин у м. Львів вул Городницька, 47 керуючи транпортним засобом AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_2 , не ввімкнула покажчик повороту при виїзді з прилеглої території та не мала посвідчення водія відповідної категорії «В», тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушила п.2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким ТЗ.

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР ).

Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з п.2.1 «а» правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Посвідчення водія видається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 «Про затвердження Положень про порядок видачі посвідчення водія і допуск громадян до керування транспортними засобами».

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Згідно з п. 2 Положенням, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, особи, які не мають посвідчення водія відповідної категорії, не допускаються до керування цими транспортними засобами.

Згідно інформації РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях №31/28-777 від 15.12.2023 року, відповідно до даних Єдиного державного реєстру МВС станом на 15.12.2023, громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення на право керування транспортними засобами не видавалось

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується відеозаписом наданим відповідачем до відзиву.

Отже, в діях водія наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 126 КУпАП, оскільки остання 06 грудня 2023 року о 19 годині 12 хвилин у м. Львів вул Городницька, 47 керуючи транпортним засобом AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_2 , не ввімкнула покажчик повороту при виїзді з прилеглої території та не мала посвідчення водія відповідної категорії «В», тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушила п.2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким ТЗ, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.

Вчинені дії являють склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП. Інспектором також вірно накладено стягнення передбачене санкцією ч.2 ст.126 КУпАП.

Щодо твердження позивача, що відповідачем не було встановлено усіх обставин, що є необхідні для правильного вирішення даної справи, не забезпечено позивачу можливість користуватися правовою допомогою при розгляді даної справи та не роз`яснено щодо можливості розгляду справи за місцем проживання порушника, що в свою чергу призвело до поспішного винесення незаконної постанови на місці зупинки транспортного засобу і позбавило можливості позивача підготуватися до розгляду справи, надати докази та пояснення, то такі не відповідають дійсності, оскільки на відеозаписі зафіксовано роз`яснення поліцейським позивачу її прав передбачених ст.ст. 268, 289 КУпАП. Остання жодних клопоть при розгляді справи не заявляла.

Щодо твердження позивача, що до оскаржуваної постанови не додано будь-яких матеріалів чи відеозапису, що підтверджується п.7 оскаржуваної постанови та свідчить про відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення, слід зазначити наступне.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Суд наголошує, що порушенням прав, свобод та інтересів може бути дія, бездіяльність або рішення, які підтверджуються відповідними доказами, а не лише переконанням особи в тому, що їх порушено суб`єктом владних повноважень.

Свою позицію з подібних правовідносин висловив Європейський Суд.

Так, у своєму рішенні справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Високий Суд вказав: «будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки».

На підставі викладеного, суд вважає вірними висновки поліцейського про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення ним правил дорожнього руху, ознаки якого підпадають під дію ч. 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 14, 16, 72-77, 79, 132, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Воського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів із дня його складення.

Суддя С. Й. Яворський