Справа № 560/863/24
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/863/24
УХВАЛА

іменем України

23 січня 2024 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Петричкович А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.01.2024 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить: "Визнати дії Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які виразились у самовільному примусовому списані коштів, перерахованих на виплату пенсії за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 в сумі 10243 грн 53 коп., з 01.06.2022 по 31.07.2022 в сумі 13634 грн 43 коп, 01.07.2022 по 31.07.2022 в сумі 10364 грн 43 коп, з 01.08.2022 по 31.08.2022 в сумі 10364 грн 43 коп, з 01.09.2022 по 30.09.2622 в сумі 9350 грн 93 коп, з 01.10.2022 по 31.10.2022 в сумі 9350 грн 93 коп, з 01.11.2022 по 30.11.2022 в сумі 9350 грн 93 коп з нарахованими на неї відсотками з поточного/карткового рахунку одержувача коштів № НОМЕР_1 (ідент. код ) ПРОТИПРАВНИМ та ЗОБОВ`ЯЗАТИ повернути списані з поточного/карткового рахунку кошти ОСОБА_2 у розмірі 72659, 89 грн.".

В обгрунтування позову вказує, що враховуючи позицію Верховного Суду України у постанові від 24 червня 2015 року в справі № 6-535 цс 15, кошти після зарахування на рахунок ОСОБА_2 стали його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу. При цьому перерахування (видача) вкладу можливе лише в порядок та спосіб, визначений законодавством, шляхом отримання спадщини спадкоємцями померлого вкладника. Тобто, фактично Головне управління пенсійного фонду в Хмельницькій області через АТ «Державний ощадний банк України» самовільно здійснили списання коштів, які є власністю фізичної особи - ОСОБА_2 . Списання коштів чоловіка, відбулося за ті дати, коли навіть не було інформації про його смерть.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Позивачка оскаржує дії пенсійного органу щодо списання коштів АТ «Державний ощадний банк України», які є пенсією чоловіка, який загинув під час виконання бойового завдання 16.04.2022. Тобто, позивачка, як спадкоємець, звертається до суду, фактично оскаржуючи дії АТ «Державний ощадний банк України» щодо повернення нарахованої пенсії чоловіка за звернення пенсійного органу, яка (пенсія) знаходилась на рахунку у банку і ним не була отримана. Відтак, правовідносини стосуються спадкування майна (пенсії) пенсіонера, що регулюється ЦК України.

Відповідно до частин 1,3 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Враховуючи вищевказане, помилковим є звернення позивачки в порядку КАС України, адже ці правовідносини не відносяться до адміністративної юрисдикції, так як регулюються ЦК України. Цей висновок суду фактично підтверджує ОСОБА_1 , посилаючи у позові на правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 24 червня 2015 року в справі №6-535 цс 15.

Таким чином, з огляду на суб`єктний склад сторін, предмет та характер спірних правовідносин спір у цій справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У п. 24 рішення в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Також потрібно враховувати, що згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних висновків та встановлених обставин у цій справі, суд вважає, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що справу належить розглядати в порядку ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повне судове рішення складене 23 січня 2024 року

Головуючий суддяА.І. Петричкович