Справа № 380/17385/23
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань закриття провадження у справі

22 січня 2024 рокусправа № 380/17385/23

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Чаплик І.Д., перевіривши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у негайній виплаті заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі № 380/11452/22 за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 у сумі 324 645,58 грн;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у місячний строк з моменту набрання рішення законної сили виплатити ОСОБА_1 всю суму недоотриманої пенсії одним платежем сумою в 324 645,58 грн, з урахуванням індексації без обмеження максимального розміру пенсії.

Ухвалою від 31.07.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі №380/17385/23 скасовано, та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Матеріали справи №380/17385/23 було направлено до Львівського окружного адміністративного суду супровідним листом від 21.11.2023 та отримано судом 29.11.2023.

Ухвалою від 04.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано позивачу уточнити позовні вимоги з метою сприяння належному захисту його прав, шляхлм приведення їх у відповідність до вимог КАС України з урахуванням висновків, викладених у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023 у справі №380/17385/23.

Станом на момент розгляду справи до суду не надійшло уточнень до позовної заяви.

Перевіривши матеріали позову суд встановив, що у своїх позовних вимогах позивач просить, зокрема, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у негайній виплаті заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі № 380/11452/22 за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 у сумі 324 645,58 грн; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у місячний строк з моменту набрання рішення законної сили виплатити ОСОБА_1 всю суму недоотриманої пенсії одним платежем сумою в 324 645,58 грн, з урахуванням індексації без обмеження максимального розміру пенсії.

Водночас, як встановлено судом із матеріалів справи, питання щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром вже було предметом судового розгляду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі № 380/11452/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019 в оновленій довідці від 06.09.2021 №С/4898, складеній Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, при проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років з 01.04.2019 ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з розміру 90% грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019 в оновленій довідці від 06.09.2021 №С/4898, складеній Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з урахуванням проведених виплат. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні її перерахунку із 01.04.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її величини десятьма прожитковими мінімумами, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі довідки від 06.09.2021 №С/4898. Згідно розрахунку пенсії доплата пенсії на виконання рішення суду за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 становить 324 645,58 грн. У листі ГУ ПФУ у Львівській області від 10.07.2023 №1300-5505-8/99701 вказано, що органами Пенсійного фонду обліковуються дані судових рішень щодо призначення/перерахунку/виплати пенсій, фінансування яких здійснюється за рахунок Державного бюджету України, в тому числі призначених за Законом №2262-ХІІ, в черговості набрання ними законної сили.

За змістом ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII ).

Згідно з положеннями ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

П. 2 ч. 1 ст. 2 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

За змістом ч. 2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Суд зазначає, що ст. 382 КАС України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд зазначає, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Таку позицію підтримано Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18), в якій звернуто увагу на те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Суд наголошує, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, звернення позивача з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті заборгованості пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 у сумі 324 645,58 грн, фактично спрямоване на виконання судового рішення в іншій справі № 380/11452/22, а тому може бути реалізоване в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для подання заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що вимоги про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постановаі від 20 вересня 2022 року у справі № 200/10196/20-а.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

Суд зазначає, що вимога про встановлення судового контролю в окремому судовому провадженні не розглядається.

Відповідно, якщо позивач вважає, що факт невиконання судового рішення відповідачем є підставою для встановлення судового контролю, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382 КАС України із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Якщо ж позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17 та від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Відтак, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Відтак суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі №380/17385/23 в частині наступних позовних вимог:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у негайній виплаті заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі № 380/11452/22 за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 у сумі 324 645,58 грн;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у місячний строк з моменту набрання рішення законної сили виплатити ОСОБА_1 всю суму недоотриманої пенсії одним платежем сумою в 324 645,58 грн.

Поряд із цим слід роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 238, 239, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

закрити провадження у справі № 380/17385/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії в частині наступних позовних вимог:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у негайній виплаті заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі № 380/11452/22 за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 у сумі 324 645,58 грн;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у місячний строк з моменту набрання рішення законної сили виплатити ОСОБА_1 всю суму недоотриманої пенсії одним платежем сумою в 324 645,58 грн.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною вимогою не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідних положень КАС України шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

СуддяЧаплик Ірина Дмитрівна