Справа № 157/30/24
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/30/24
Провадження №2-а/157/7/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Колєсніка Б.В.,

представника відповідача Самчука Я.С.,

третьої особи Карпіка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, третя особа поліцейський Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області Карпік Ігор Володимирович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позов шляхом подання позовної заяви у електронній формі через електронний кабінет, що підписана електронним цифровим підписом його представником адвокатом Колєсніком Б.В., повноваження якого підтверджуються ордером № 1069919 від 29 травня 2023 року та договором про надання правової допомоги № 271 від 29 травня 2023 року, до Головного управління Національної поліції України у Волинській області (далі ГУНП у Волинській області), третя особа поліцейський Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Карпік І.В., у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Карпіка І.В. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1117767 від 18 грудня 2023 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а також стягнути понесені позивачем судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Волинській області. В обґрунтування вимог зазначає, що поліцейським Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Карпіком І.В. 18 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1117767. Цю постанову ОСОБА_1 отримав лише 25 грудня 2023 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується долученими копіями супровідного листа від 21 грудня 2023 року за № 5345/53/02/23, конверта з ідентифікатором № 419 та відомостями з офіційного порталу АТ «Укрпошта», наявних у вільному публічному доступі в мережі Інтернет. На місці винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 відмовився підписувати постанову, оскільки з інкримінованим правопорушенням був категорично не згідний, в результаті такої відмови поліцейський не надав копії постанови та надіслав її засобами поштового зв`язку. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач нібито об 11 годині 15 хвилин 23 секунди 18 грудня 2023 року у м. Камені-Каширському на площі Культури, 1 здійснив транспортним засобом (марка та модель не зазначені) з номерним знаком НОМЕР_1 стоянку на виїзді з прилеглої території, чим начебто порушив п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху: «порушення зупинок, ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій» та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КпАП України. Оскаржувана постанова не містить жодного посилання на докази вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України. Оскільки ж обставини, викладені в оскаржуваній постанові, позивачем не визнавались на місці події, оспорювались та не визнаються і досі, та безумовно заперечуються, так як останній цього правопорушення не вчиняв, тому у поліцейського взагалі відсутні будь-які докази протилежного з огляду ще й на порожню графу «7. До постанови додаються». Окрім того, поліцейський взагалі не здійснював жодних замірів, не встановлював, що саме вважав прилеглою територією та від чого взагалі здійснював відлік довжини у 10 метрів, не розмежував у постанові терміни «зупинка» та «стоянка», проігнорував факт паркування автомобіля у спеціально відведеному для цього місці (заїзна кишеня для двох автомобілів, розташована по правій стороні дороги), де відсутні будь-які забороняючі зупинку або ж стоянку дорожні знаки, хибно вказав у постанові місце події, не відобразив у постанові цілого ряду обов`язкових відомостей, що в цілому свідчить про безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Так, поліцейський зазначив в обставинах справи, що ОСОБА_1 начебто здійснив «стоянку» (припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу і при цьому вказав, що це начебто є порушенням підпункту «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, хоча порушення правил стоянки закріплено в п. 15.10 Правил дорожнього руху, а пункт 15.9 Правил дорожнього руху визначає перелік порушень правил саме зупинки (припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил. В результаті допущеного поліцейським такого порушення ОСОБА_1 фактично позбавлений можливості зрозуміти висунуте йому інспектором звинувачення, чи то порушення правил зупинки, чи то правил стоянки, коли сам ОСОБА_2 навіть не встановлював тривалості перебування автомобіля та мети його зупинення. Поліцейським невірно вказано місце вчинення адміністративного правопорушення - м. Камінь-Каширський, Площа Культури, 1, хоча подія насправді відбувалась на перехресті вул. 1- го Травня та майдану Незалежності у м. Камені-Каширському (автомобіль стояв в заїзному кармані по вул. 1-го Травня). В оскаржуваній постанові ані про відеозапис, ані про технічний прилад нічого не вказано взагалі, як про будь-які інші докази правопорушення, серед яких мав би бути також і протокол про адміністративне правопорушення, складений на виконання вимог ч. 5 ст. 258 КпАП України, так як ОСОБА_1 оспорював факт вчинення інкримінованого йому діяння одразу ж на місці події. Таким чином, позивач вважає оскаржувану постанову серії ЕНА № 1117767 від 18 грудня 2023 року протиправною, такою, що містить неправдиву та викривлену інформацію, яка не підкріплена жодним належним доказом і не відповідає дійсності, а також складеною з очевидними, грубими та істотними порушеннями чинного законодавства України, а відтак вона підлягає скасуванню з закриттям провадження

Ухвалою судді від 8 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Колєснік Б.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Позивач ОСОБА_1 пояснив, що правопорушення не вчиняв, його автомобіль стояв у так званому «карманчику», місці для можливої стоянки автомобілів, які не заважають руху, а не на дорозі, та, крім того, ОСОБА_2 , про якого зазначається у постанові як про особу, яка наклала на нього адміністративне стягнення, він на місці події та під час складення матеріалів про адміністративне правопорушення не бачив, цей поліцейський правопорушення, скоєння його йому ставиться у вину не виявляв і не оформлював.

Представник позивача адвокат Колєснік Б.В. у судовому засіданні пояснив, що у порушення ст. 283 КпАП України у постанові не зазначено ні марки, ні моделі транспортного засобу, також всупереч вимогам п. 3 цієї статті у постанові (п. 7) немає посилання на пристрій, яким здійснювалася технічна фіксація, а тому наданий відеозапис є недопустимим доказом, поліцейським не зібрано необхідних доказів для підтвердження вчинення факту правопорушення, та оскільки на місці події водій вини не визнав, тому згідно з ч. 5 ст. 258 КпАП України належало скласти протокол про адміністративне правопорушення, проте поліцейським цього не було зроблено. При прийнятті оскаржуваної постанови поліцейським не взято до уваги пояснення позивача, згідно з якими останній був припаркований вздовж дороги та не порушував Правил дорожнього руху. У протоколі не розмежовано поняття зупинка та стоянка, не встановлено у справі, що є прилеглою територією, зазначену у постанові відстань 10 м ніхто не заміряв, заміри відсутні. Третьою особою у позовній заяві ним зазначено поліцейського Карпіка І.В., оскільки останній зазначений в оскаржуваній постанові як особа, що її виносила.

Представник відповідача ГУНП у Волинській області Самчук Я.С. у судовому засіданні просив відмовити у позові, посилаючись на те, що ОСОБА_1 під час складення не заперечив ні здійснення стоянки ближче 10 м від прилеглої території, ні зазначеної відстані, хоча й така не вимірювалася. Щодо відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про пристрій, яким здійснювалася фіксація правопорушення та відомостей про наявність відеозапису, то про ці обставини йому нічого не відомо.

Третя особа поліцейський Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Карпік І.В. у судовому засіданні пояснив, що правопорушення було виявлено не ним, а його колегою, з яким він перебував у наряді, тобто поліцейським Понедільником, та саме останній фактично складав постанову, яка оскаржується, а він (Карпік) І.В. її підписав. Такі обставини були зумовлені тим, що планшет був зареєстрований на нього ( ОСОБА_2 ), тому й у постанові зазначено його ( ОСОБА_2 ) прізвище. З постановою про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлював Понедільник після того як сам її ж склав. Фабула у постанові вибивається автоматично, тому й мають місце недоліки у постанові у викладенні обвинувачення. Письмові бланки постанов у нього були наявні, але керівництво дало усну вказівку складати постанови лише в електроному вигляді. Особисто він зазначене правопорушення не виявляв, але на місці події був, займався оформленням іншої справи, хоча й знає, що на місці події так званого «карманчика» для паркування автомобілів немає, і хоча відстань від стоянки автомобіля до прилеглої території не замірялася, проте й так було видно, що вона становить 10 метрів. Прилегла територія на місці події є, з неї здійснюється виїзд автомобілів, та здійснюється в`їзд на цю територію. Прилегла територія розміщена на пл. Культури у м. Камені-Каширському, правопорушення було вчинене позивачем на перехресті вул. 1 Травня та Майдану Незалежності.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та третьої особи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 18 грудня 2023 року постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1117767 від 18 грудня 2023 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

У вказаній постанові зазначається, що ОСОБА_1 об 11 годині 15 хвилині 23 секунди 18 грудня 2023 року у м. Камені-Каширському на площі Культури, 1, транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_1 здійснив стоянку на виїзді з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху, а також зазначено: «порушення зупинок, ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в мі».

Частиною 1 ст. 122 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність для водіїв за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 15.9 Правил Дорожнього руху зупинка забороняється: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини та транспортним засобом, що зупинився, менше ніж 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки; й) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно з п. 15.10 Правил Дорожнього руху стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше ніж 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Пунктом 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Стоянка припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З пояснень у судовому засіданні поліцейського Карпіка І.В. та з відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що фактично розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було здійснено іншим поліцейським, а саме, як пояснив ОСОБА_2 , поліцейським Понедільником, який і виявив адміністративне правопорушення, а він ( ОСОБА_2 ) лише поставив свій підпис на оскаржуваній постанові.

Отже, поліцейський Карпік І.В., який зазначений в оскаржуваній постанові як особа, яка розглянула справу про адміністративне правопорушення та винесла таку постанову, в дійсності справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України не розглядав, не оцінював докази за своїм внутрішнім переконанням, не досліджував обставин справи.

Наведене свідчать про те, що вказані у постанові обставини про розгляд поліцейським Карпіком І.В. щодо ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення та встановлення цим поліцейским факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КпАП України не відповідають дійсності, та оскаржувана постанова винесена із порушенням вимог законодавства, зокрема вимог п. 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Крім того, обґрунтованими є доводи представника позивача про те, що всупереч вимогам ч. 3 ст. 283 КпАП України у постанові, що оскаржується, не зазначено марку та модель транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, а також не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Крім того, з надано відеозапису вбачається, що поліцейським не було належним чином зафіксовано обставин, які б беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, не проводилися заміри розташування транспортного засобу від виїзду з прилеглої території і безпосередньо в місці виїзду, детально не зафіксовано місце розташування автомобіля позивача як по відношенню до проїжджої частини дороги, так і до прилеглої території. Не з`ясовувалася поліцейським також питання про те, зупинку чи стоянку транспортного засобу здійснив позивач, та як наслідок у постанові у вину позивачу поставлено і порушення правил стоянки транспортного засобу, і порушення правила зупинки, що у свою чергу свідчить про порушення права особи на захист.

Вищенаведені порушення, у тому числі і те, що в дійсності поліцейським Карпіком І.В. не було виявлено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, цей поліцейський справу про адміністративне правопорушення щодо позивача не розглядав, не встановлював обставин, про які зазначається у постанові про адміністративне правопорушення, не зібрав доказів вчинення правопорушення, свідчать про незаконність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, а тому зазначену постанову належить скасувати та у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення провадження у справі закрити.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частинами 3 та 4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 ст. 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ч. 9 ст. 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження судових витрат, які позивач поніс за надання правничої допомоги адвокатом Колєсніком Б.В., останнім надані: договір № 271 про надання правової допомоги від 29 травня 2023 року, що укладений між позивачем та адвокатом Колєсніком Б.В., акт № 1 про надання правової допомоги від 1 січня 2023 року, згідно з яким адвокатом було надано правничу допомогу, що полягала у ознайомленні з матеріалами справи 500 грн. (одна година), складання позовної заяви 2800 грн. (чотири години), а також надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 139 від 1 січня 2024 року, у відповідності до якої ОСОБА_1 сплачено адвокату Колєсніку Б.В. 3300 грн.

Враховуючи обсяг наданої адвокатом Колєсніком Б.В. правничої допомоги, зміст підготовленої ним позовної заяви, її обсяг та кількість часу, необхідного для підготовки, критерії реальності адвокатських витрат та розумності, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати за надання правничої допомоги адвокатом Колєсніком Б.В. належить стягнути з відповідача як суб`єкта владних повноважень у повному обсязі.

Крім того, позивачем були понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 484 грн 48 коп.

Таким чином, оскільки вимоги позивача задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь позивача понесені останнім судові витрати у загальному розмірі 3784 грн 48 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, третя особа поліцейський Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області Карпік Ігор Володимирович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову серії ЕНА № 1117767 від 18 грудня 2023 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 340 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області (місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, ЄДРПОУ - 40108604) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 3784 (три тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складення повного судового рішення 19 січня 2024 року.

Головуючий:О. В. Антонюк