Справа № 500/8130/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8130/23

24 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Волинця Сергія Анастасовича звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач 2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 30.08.2023 №80 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII);

зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області призначити з 10.08.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

В обґрунтування позову зазначає, що позивачка 23.08.2023 звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, подавши необхідні документи. Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 30.08.2023 №80 позивачці відмовлено у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що не підтверджено мінімально необхідний період роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного станом на 01.01.1993 не менше 4 років.

Позивачка не погоджується з відмовою відповідача 2 та вказує, що має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Зазначає, що доказами постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю (у селі Колиндяни Чортківського району та місті Чорткові, які були віднесені до зони посиленого радіоекологічного контролю) не менше 4 років станом на 01.01.1993 є: документ про надання їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (п.4 ч.1 ст.11 Закону №796-ХІІ) шляхом видачі 16.07.1998 Тернопільською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_1 , довідками Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 17.08.2023 № 4634 про період проживання ОСОБА_1 в селі Колиндяни з 12.07.1978 по 30.08.1985, з 24.03.1990 по 24.07.1990, з 26.11.1991 по 24.09.1999 та від 24.11.2023 №709 про те, що ОСОБА_1 з 01.09.1985 по 30.06.1989 - в період навчання в Тернопільському фінансово - економічному інституті проживала в селі Колиндяни Чортківського району без реєстрації, акт про встановлення факту проживання позивачки, складеним комісією органу місцевого самоврядування - Колиндянської сільської ради від 28.11.2023 № 1175, з аналогічними відомостями, що й у довідках; довідкою закладу охорони здоров`я про перебування у декретній відпустці для догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала під наглядом в Колиндянській лікарській амбулаторії з 05.02.1990 по 05.02.1993; актовими записами про реєстрацію та розірвання шлюбу, народження дитини у цей період.

Наведені докази, на думку позивачки, підтверджують, що вона проживала/працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю як на 01.01.1993 не менше 4-х років, так і після 31.07.1986 більше 9 років, що є підставою для зниження пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

З огляду на такі обставини та відмову у призначенні пенсії, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 22.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У строк, встановлений судом, ГУ ПФУ в Полтавській області подало відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнає. Зазначає, що ОСОБА_1 звернулась з заявою від 23.08.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, подавши відповідні документи: посвідчення ЧАЕС 4 категорії, довідку про період проживання на території радіоактивного забруднення; трудову книжку; довідку про навчання; свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про шлюб; паспорт, РНОКПП.

При розгляді заяви позивачки встановлено, що станом на 01.01.1993 вона прожила в зоні посиленого радіологічного контролю 01 рік 05 місяців 07 днів (з 24.03.1990 по 24.07.1990; з 26.11.1990 по 31.12.1992), загальний період проживання станом на 31.12.2014 в зоні посиленого радіологічного контролю зараховано з 24.03.1990 по 24.07.1990, з 26.11.1991 по 24.09.1999 (згідно довідки), з 25.09.1999 по 31.12.2014 (згідно записів трудової книжки), що становить 23 роки 05 місяців 07 днів.

Страховий стаж ОСОБА_1 становить 35 років 05 місяців 27 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком. Проте оскільки тривалість проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 01 рік 05 місяців 07 днів, то це не дає права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Вважає, що в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправності, а тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Просить в позові відмовити (а.с.45-47).

05.01.2024 від ГУ ПФУ в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та вказує, що для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Полтавській області, рішенням якого позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 55 Закону №796-XII. Відмова у призначенні пенсій за віком зі зниженням пенсійного віку пов`язана з тим, що, зважаючи на тривалість проживання позивачки у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 (1 рік 05 місяці 07 днів), вона не має права на початкову величину зниження пенсійного віку 2 роки та додаткове зменшення пенсійного віку в межах 5 років. Наявний період проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Відповідач 1 просив у позові відмовити (а.с.85-88).

16.01.2024 у суді зареєстрована відповідь на відзив. Представник позивача стверджує, що надані до позову письмові докази стверджують обставини проживання та роботи ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю у спірний період часу (з 26.04.1986 по 01.01.1993) не менше 4-х років, та в подальшому після 31.07.1986 до 01.01.2015 не менше 9 років. Станом на 01.01.1993 позивачка проживала в селі Колиндяни більше 4-х років, перетини періодів проживання як вбачається з довідки Колиндянської сільської ради № 4634 від 17.08.2023 у спірний період становлять такі проміжки: з 24.03.1990 по 24.07.1990, з 26.11.1991 - зарахування до 31.12.1992, надалі по 24.09.1999. При цьому з 01.09.1985 по 30.06.1989 ОСОБА_1 у період навчання в Тернопільському фінансово-економічному інституті проживала в селі Колиндяни Чортківського району Тернопільської області без реєстрації, що не враховано відповідачами (а.с.99-100).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 23.08.2023 звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.58-59). До заяви долучила копії документів необхідних для призначення пенсії, перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.59-60).

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Полтавській області, рішенням якого від 30.08.2023 №80 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.10, 71). Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області №1900-0215-8/38685 від 12.09.2023 позивачку повідомлено про рішення про відмову у призначенні пенсії за наданням копії відповідно рішення (а.с.9).

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 прожила в зоні посиленого радіологічного контролю 01 рік 05 місяців 07 днів (з 24.03.1990 по 24.07.1990; з 26.11.1990 по 31.12.1992).

Загальний період проживання станом на 31.12.2014 в зоні посиленого радіологічного контролю зараховано з 24.03.1990 по 24.07.1990, з 26.11.1991 по 24.09.1999 (згідно довідки), з 25.09.1999 по 31.12.2014 (згідно записів трудової книжки) та становить 23 роки 05 місяців 07 днів.

Аналіз поданих до управління документів показує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 35 років 05 місяців 27 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком. Тривалість проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року становить 01 рік 05 місяців 07 днів, що не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

З огляду на це відповідач 2 прийняв оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Позивачка вважає, що відмова відповідача 2 у призначенні їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).

Виходячи зі змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

За умовами частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.

Положення Закону №796-ХІІ за дотриманням умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше 5 років, та, відповідно, необхідний стаж.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, про що їй видано 16.07.1998 Тернопільською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_1 (а.с.13). Таке посвідчення є чинним (а.с.14).

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Приписами пункту 4 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

В пункті 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501, який діяв на момент видачі позивачці посвідчення, визначено, що громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до пункту 2 цього ж Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зазначене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №501 (чинним на момент видачі посвідчення) передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

На підставі зазначеного слід прийти до висновку, що питання проживання позивачкою не менше 4 років у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні їй статусу потерпілої особи. Факт проживання чи роботи позивачки на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 перевірявся відповідними комісіями при видачі посвідчення.

Наявність у позивачки статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджується посвідченням, яке є чинним, про що свідчить довідка Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації №04-03-09/3835 від 28.11.2023 (а.с.14).

Крім посвідчення про надання ОСОБА_1 статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, доказами постійного проживання чи/або роботи позивачки на території зони посиленого радіоекологічного контролю (село Колиндяни, Чортківський район, Тернопільська область) є: довідка Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 17.08.2023 № 4634 зі змісту якої вбачається те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована і проживала по АДРЕСА_1 з 12.07.1978 по 30.08.1985, з 24.03.1990 по 24.07.1990, з 26.11.1991 по 24.09.1999 (а.с.15).

Також судом встановлено, що 13.05.1989 між позивачкою та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, реєстрацію якого проведено Колиндянською сільською радою Чортківського району Тернопільської області; ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_2 , місце народження якої: село Колиндяни Чортківського району Тернопільської області та яка перебувала під наглядом в Колиндянській лікарській амбулаторії з 05.02.1990 по 05.02.1993 (а.с.18-20). Наведені обставини додатково свідчать про місце проживання позивачки до 01.01.1993.

Суд враховує, що у період з 01.09.1985 по 30.06.1989 ОСОБА_1 навчалася в Тернопільському фінансово-економічному інституті. У цей період (з 31.08.1985 по 30.06.1989) та з 01.07.1989 по 23.03.1990, як вбачається з долучених до матеріалів справи довідки Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 24.11.2023 №709 та акту про встановлення факту проживання, складеного комісією органу місцевого самоврядування - Колиндянською сільською радою від 28.11.2023 № 1175, ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с.15-16).

Наведені обставини навчання у навчальному закладі (Тернопільському фінансово-економічному інституті) з місцем знаходження у місті Тернополі свідчать, що позивач у період навчання не могла постійно перебувати у селі Колиндяни. Разом з тим, видане їй 16.07.1998 посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_1 , свідчить, що часу у період канікул, інших перерв між навчанням було достатньо, щоб зарахувати загальну тривалість проживання станом на 01.01.1993 як 4 роки, позаяк це було обов`язковою умовою для надання відповідного статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи з видачею зазначеного посвідчення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» село Колиндяни Чортківського району Тернопільської області, місто Чортків (де в подальшому працювала та проживала позивачка) були віднесені до зони посиленого радіологічного контролю.

Для отримання права на пільгу призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (зменшення необхідного стажу) суд має встановити факт проживання особи з 26.04.1986 по 31.07.1986 у зоні посиленого радіологічного контролю (що дає право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку 2 роки) та проживання з 31.07.1986 до 01.01.1993 не менше 4 років (що дає право застосування розрахунку 1 рік за 3 роки проживання/роботи).

Судом не встановлено обставин, що ОСОБА_1 з 26.04.1986 по 31.07.1986 постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю, а саме у селі Колиндяни Чортківскього району Тернопільської області. З матеріалів справи вбачається, що позивачка у період з 01.09.1985 по 24.06.1989 навчалася в Тернопільському фінансово-економічному інституті, про що отримала диплом серії НОМЕР_2 (а.с.31). А відтак позивачка не могла постійно проживати у період від дати аварії на Чорнобильській АЕС до 31.07.1986 у селі Колиндяни Чортківського району, тому початкова величина зниження пенсійного віку, визначена статтею 55 Закону №796-ХІІ, не може бути застосована у спірних правовідносинах.

Разом з тим, в подальшому позивачка проживала у зоні посиленого контролю більше 23 років (про що вказує відповідач 2 в оскаржуваному рішенні), у тому числі станом на 01.01.1993 не менше 4 років (що підтверджується виданим посвідченням категорії 4).

Відтак позивачка має право на зменшення пенсійного віку за додатковим критерієм - 1 рік за 3 роки проживання, але не більше 5 років, як потерпіла від Чорнобильської катастрофи особа, яка постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю, позаяк вона станом на 01.01.1993 постійно проживала у цій зоні більше 4 років.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за додатковою умовою 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, тобто ОСОБА_1 має право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Така позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18), Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі № 460/2589/20 (№ К/9901/25886/20).

Серед іншого, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 по справі №569/7589/17 зазначалось: «Таким чином, право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На момент досягнення позивачкою 55 років стаття 26 Закону № 1058-IV передбачала право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Враховуючи право позивачки на зменшення пенсійного віку на 5 років, вона має право і на зменшення страхового стажу на 5 років, тобто для призначення пенсії ОСОБА_1 має мати страхового стажу не менше 25 років.

В оскаржуваному рішенні від 30.08.2023 зазначено про наявність у позивачки страхового стажу 35 років 05 місяців 27 днів. Такі відомості вбачаються й з розрахунку страхового стажу (а.с.11).

За наведених обставин, які підтверджують досягнення позивачкою пенсійного віку (55 років), наявність необхідного страхового стажу (більше 35 років) та факт проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю (селі Колиндяни Чортківського району) станом на 01.01.1993 не менше 4 років, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №80 від 30.08.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Також наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачці, то суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням цих положень, беручи до уваги факт досягнення позивачем пенсійного віку з урахуванням його зменшення на 5 років 09.08.2023, а також те, що звернення позивача із заявою про призначення пенсії мало місце 23.08.2023, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком з 10.08.2023, тобто за днем досягнення пенсійного віку, як просить позивач.

При цьому при визначенні відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, який має розглянути питання про призначення пенсії позивачу, суд враховує, що 30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1), якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи вищезазначені норми Порядку №22-1, суд зазначає, що:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (пункт 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову позивачці у призначенні пенсії.

Відтак, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке здійснювало розгляд заяви позивачки та приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, яке є протиправним та підлягає скасуванню, має на підставі цього судового рішення призначити пенсію ОСОБА_1 .

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач 2 діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, нерозсудливо, непропорційно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, який допустив порушення прав позивачки, підлягає судовий збір 1073,60 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 15.12.2023 (а.с.36).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вулиця Соборності, 66, місто Полтава, 36029, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30.08.2023 №80 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 10.08.2023 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 24 січня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.