Справа № 280/9035/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Справа № 280/9035/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області (далі відповідач), в якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення тридцять шостої позачергової сесії дев`ятого скликання відповідача № 10 від 18.08.2023 про виконання судових рішень;

2) зобов`язати відповідача на найближчому пленарному засіданні чергової сесії повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення/передачу позивачу у приватну власність земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер :04:002:0178) для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення у відповідності до вимог частини 9 статті 118 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.09.2022 по справі № 280/3685/22 зобов`язано Степненську сільську раду Запорізького району Запорізької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2022 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0178, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства. Станом на 15.11.2023 рішення суду по справі №280/3685/22 відповідачем не виконується. 18.08.2023 відповідачем прийнято рішення №10, яким вирішено відмовити позивачу у затвердженні проекту землеустрою та передачі у приватну власність позивача земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0178 для ведення особистого селянського господарства. Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач вказує, що він тричі звертався до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, мав правомірні очікування на реалізацію свою законного прана на затвердження свою проекту землеустрою та отримання земельної ділянки у власність, однак, відповідачем проігноровано законні права та інтереси позивача. З метою відновлення своїх прав та інтересів позивач звертається до суду за їх захистом та просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Також, представник позивача вказував на те, що відповідачем порушено порядок прийняття рішення, оскільки на пленарному засіданні 18 серпня 2023 року під час голосування приймали участь 11 депутатів, оскільки 1 з них голосував проти, а другий утримався, тому на засіданні хоча й були присутні 13 депутатів голосували для прийняття рішення 10 питання порядку денного лише 11, голова сільської ради не є депутатом, тому окрім підписання протоколу засідання порядку денного (частина 16 статті 46 Закону) згідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» не має повноваження голосувати під час пленарного засідання в якості депутата.

Крім того, представник позивача зазначає, що позивач станом 15.11.2023 користується земельною ділянкою кадастровий номер :04:002:0178 та земельна ділянка була засіяна, тому навіть посилання відповідача в рішенні від 18 серпня 2023 року про набрання чинності нормативно-правового акту не заслуговує уваги, оскільки підпункт 5 пункту 27 розділу Х із змінами, внесеними згідно із Законом №2698-ІХ від 19.10.2022 передбачає, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Представник позивача зазначає, що положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом. З урахуванням викладеного у позовній заяві та додаткових поясненнях, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 16.11.2023 суд повернув без розгляду заяву представника позивача адвоката Погосян М.А. про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою від 20.11.2023 суд відкрив провадження у даній справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою від 24.11.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Погосян Маргарити Арсенівни про розгляд справи з викликом сторін.

04.12.2023 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№53810), в якому представник відповідача посилається на те, що запровадження воєнного стану та припинення доступу до Державного земельного кадастру унеможливлювало перевірку заяви позивача від 07.02.2022 та Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на предмет їх відповідності вимогам закону та інформації в Державному земельному кадастрі для прийняття рішення за цією заявою. Вказує, що судовим рішенням у справі №280/3685/22, що набрало законної сили, на відповідача покладався обов`язок щодо розгляду заяви позивача від 07.02.2022 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0178, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства. На виконання судового рішення по справі №280/3685/22 відповідачем прийнято рішення №10 від 18.08.2023, яким розглянуто заяву позивача та відмовлено заявнику у затвердженні проекту землеустрою та передачі у приватну власність земельної ділянки (пункт 2 рішення №10 від 18.08.2023). Зазначено, що згідно з підпунктом 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції Закону України від 24.03.2022 №2145-ІХ, безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Таким чином, на час прийняття відповідачем рішення від 18.08.2023 №10 діє встановлена Верховною Радою України заборона щодо передачі земельних ділянок державної, комунальної власності у приватну власність. Така заборона не поширюється на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Також представник зауважує, що 18.08.2023 Степненська сільська рада, розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка надійшла до сільської ради 07.02.2022, та доданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки власність, встановила, що на земельній ділянці, к.н. :04:002:0178, не розташовані об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди), що належать заявнику, та що земельна ділянки не передана заявнику у користування до набрання чинності Земельним кодексом України - 01.01.2002. У зв`язку з чим, відповідач відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у приватну власність, з посиланням на підпункт 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України. При цьому, відкладати виконання судового рішення по справі №280/3685/22, що набрало законної сили, до завершення воєнного стану, вчиняти інші альтернативні дії та/або рішення Степненська сільська рада була не вправі. Вказує, що орган місцевого самоврядування в питанні вибору правового регулювання у випадку його зміни за час розгляду відповідної заяви, повинен керуватися законодавством, що діє на час прийняття такого рішення. Крім того зазначено, що враховуючи положення частини 12 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», мінімальна кількість депутатів Степненської сільської ради для проведення сесії та визнання її повноважною становить 12 депутатів. 18.08.2023 відбулась 36 позачергова сесія депутатів Степненської сільської ради, на якій зареєструвались та взяли участь у пленарному засіданні сесії ради 13 депутатів Степненської сільської ради. Відтак, сесія 18.08.2023 є повноважною згідно ч.12 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункту 3.1.7 Регламенту. Як вбачається з протоколу сесії та результатів поіменного голосування, «за» прийняття рішення від 18.08.2023 №10 проголосували 11 депутатів Степненської сільської ради та Степненський сільський голова разом 12 голосів «за». З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі

Ухвалою від 04.12.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Гайдука Сергія Павловича про залучення третіх осіб у справі.

Ухвалою від 04.12.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Гайдука Сергія Павловича про об`єднання справ в одне провадження.

26.12.2023 до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№ 57917), в якій представник позивача зазначає, що вперше позивач звернувся із заявою про затвердження проекту землеустрою 08 червня 2021 році, коли в Україні не було введено військовий стан та відповідач мав повне право вчасно розглянути заяву позивача та надати відповідь, тобто обґрунтування відзиву треба було починати з того, чому відповідач вчасно та строки не розглянув заяву позивача в 2021 році, натомість штучно створював умови/формальна перешкода, яка виникла внаслідок бездіяльності відповідача, порушуючи ч. 9 ст.118 Земельного кодексу для не затвердження проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки та лише 18 серпня 2023 року відповідач вирішив приймати рішення/відписку про виконання судових рішень. В 2021 році була можливість перевіряти заяву позивача та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, к.н. :04:002:0178, на предмет їх відповідності вимогам закону та інформації в Державному земельному кадастрі для прийняття рішення. Вказує, що відповідачу добре відомо, що позивач земельною ділянкою користується та в позовній заяві зазначені дані осіб, які можуть підтвердити, що де-факто вказаною вище земельною ділянкою користується позивач, хоча де-юре підтверджуючих документів у нього на руках немає. Також зазначено, що сільській голова може лише скликати сесії ради, вносити пропозиції та формувати порядок денний сесій ради і голосувати на пленарних засіданнях ради, але ніяк не приймати участь в голосуванні разом із депутатами, тому ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування» не узгоджується з ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування», звідси й виходить, що у відповідача неправильно тлумачать норму права. Позивач вважає, що він не реалізував своє право на звернення до відповідача, оскільки відповідач навмисно в строки передбачені ст. 118 Земельного кодексу не розглянув його заяву, тобто всупереч вимозі ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою від 29.12.2023 суд задовольнив клопотання представника позивача адвоката Погосян Маргарити Арсенівни про продовження строку для надання відповіді на відзив, поновлено та прийнято до розгляду відповідь на відзив.

Ухвалою від 29.12.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Погосян Маргарити Арсенівни про виклик свідків.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.09.2022 у справі № 280/3685/22, яке набрало законної сили 13.02.2023, позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 24 січня 2022 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0178, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, для ведення особистого селянського господарства; зобов`язано Степненську сільську раду Запорізького району Запорізької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 24 січня 2022 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0178, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 19.06.2019 №8-784/15-19-СГ ОСОБА_1 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства.

За замовленням позивача виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка знаходиться на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

На виконання вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номеру :04:002:0178, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021.

У відповідь на заяву позивача від 24 травня 2021 (вх. реєстраційний номер К-2080/0/17-21 від 24 травня 2021) щодо затвердження документації із землеустрою Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області у листі від 07 червня 2021 року №К-2080-190/0/18-21 повідомлено, що земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходить у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року №1423-ІХ. ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області рекомендовано позивачу звернутись до органу місцевого самоврядування.

07.02.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0178, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, для ведення особистого селянського господарства.

У встановлений законом строк відповідачем не було надано відповіді за результатом розгляду цієї заяви, через що позовні вимоги позивача у справі №280/3685/22 були частково задоволені.

На виконання рішення суду Степненська сільська рада прийняла рішення №10 від 18.08.2023 «Про виконання судових рішень», яким розглянула заяву ОСОБА_1 , що надійшла до Степненської сільської ради 07.02.2022 та відмовила ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою та передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер :04:002:0187, що розташована на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства (пункт 2 рішення №10 від 18.08.2023).

Не погоджуючись з рішенням Степненської сільської ради №10 від 18.08.2023, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною першою статті 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Відповідно до пункту б частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара

Аналіз приписів статті 118 ЗК України свідчить про те, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Судом встановлено, що відповідачем у спірних правовідносинах розглядалося саме питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, що фактично є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

07.02.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0178, у приватну власність.

Суд зазначає, що під час прийняття спірного рішення відповідач в обґрунтування власної позиції посилався на положення підпункту 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023. Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, як на дату прийняття оскаржуваного рішення відповідача, так і на час розгляду цієї справи у суді в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом №389-VIII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 №2145-IX (далі - Закон №2145-IX) внесено зміни, серед іншого, до ЗК України

Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктами 27 і 28.

У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Вказані зміни до ЗК України набрали чинності 07.04.2022, а сам Земельний кодекс України, який містить норму підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень», набрав чинності з 01.01.2002.

З огляду на зміни, які внесені до ЗК України Законом №2145-IX, із 07.04.2022 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Суд зазначає, що дотримання встановленого порядку відведення у власність земель державної або комунальної власності становить особливий суспільний інтерес, оскільки відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. У зв`язку з цим, важливим є суворе дотримання порядку відведення землі у власні фізичним або юридичним особам, а також забезпечити конкурентний спосіб розпорядження таким суспільним активом як земля, зокрема шляхом її продажу на торгах. Тільки такий підхід забезпечить раціональне використання землі, а також реалізацію принципу рівності перед законом та запобігання всім формам дискримінації.

Аналогічна позиція застосована Верховним Судом у постановах від 27.01.2023 у справі №120/19319/21-а та від 23.06.2023 у справі №160/6214/21..

Щодо посилань представника позивача на те, що позивачем використовується спірна земельна ділянка та на даний час земельна ділянка ним засіяна, суд зазначає, що зазначені обставини жодним чином не впливають на заборону запроваджену підпунктом 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України, як і не свідчать про набуття будь-яких прав на зазначену земельну ділянку.

Суд зазначає, що чинне законодавство України, яке регулює відносини у період воєнного стану не містить винятків у застосуванні положень підпункту 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України, які можуть бути застосовані до спірних правовідносин, а також не містить застережень, що розгляд поданих клопотань про затвердження проектів землеустрою переноситься на період після припинення воєнного стану, не зупиняє перебіг строків, встановлених для розгляду даного питання та не звільняє від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, відмова у затвердженні проекту землеустрою на підставі підпункту 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на положеннях чинного законодавства України.

Під час ухвалення рішення у даній справі суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у побідних правовідносинах у постанові суду від 03.08.2023 по справі №300/3771/22, в якій Суд зазначив, що «… приймаючи спірне рішення №597 від 13.07.2022 року «Про відмову у наданні дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» Загвіздянська сільська рада діяла у відповідності до положень підпункту 5 пункту 27 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України, оскільки інших альтернативних дій вказана місцева рада не вправі була вчиняти. … Чинне законодавство, яке регулює відносини у період воєнного стану не містить винятків у застосуванні положень підпункту 5 пункту 27 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, а також не містить застережень, що розгляд поданих клопотань про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність переноситься на період після припинення воєнного стану, не зупиняє перебіг строків, встановлених для розгляду даного питання та не звільняє від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.».

Також суд відхиляє посилання представника позивача на порушення відповідачем процедури прийняття рішення з огляду на таке.

Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

За приписами частини статті 42 Закону №280/97-ВР сільський, селищний, міський голова, серед іншого, забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Згідно частини другої статті 46 Закону №280/97-ВР перша сесія новообраної сільської, селищної, міської ради скликається відповідною територіальною виборчою комісією не пізніш як через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради в кількості, яка забезпечує повноважність складу ради відповідно до статті 45 цього Закону. Перше пленарне засідання першої сесії відкриває голова зазначеної територіальної виборчої комісії, який інформує раду про підсумки виборів депутатів, а також про підсумки виборів відповідно сільського, селищного, міського голови. 3 моменту визнання повноважень депутатів ради нового скликання та новообраного сільського, селищного, міського голови відповідно до статті 42 цього Закону головує на пленарних засіданнях ради першої сесії новообраний голова.

Частиною четвертою, п`ятою статті 46 Закону №280/97-ВР встановлено, що наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до частини дванадцятої статті 46 Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Згідно частин другої, третьої статті 197 Виборчого кодексу України загальний склад (кількість депутатів) Степненської сільської ради складає 22 депутата.

Враховуючи положення частини дванадцятої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», мінімальна кількість депутатів Степненської сільської ради для проведення сесії та визнання її повноважною становить 12 депутатів.

18 серпня 2023 року відбулась тридцять шоста позачергова сесія депутатів Степненської сільської ради, на якій зареєструвались та взяли участь у пленарному засіданні сесії ради 13 депутатів Степненської сільської ради, а відповідно сесія є повноважною згідно частини дванадцятої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункту 3.1.7 Регламенту.

Наведені обставини підтверджуються списком зареєстрованих депутатів Степненської сільської ради на сесії 18.08.2023, протоколом засідання тридцять шостої позачергової сесії Степненської сільської ради від 18.08.2023 № 51, результатами поіменного голосування на сесії 18.08.2023.

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, посилання представника позивача на те, що голос голови сільської ради не може бути врахований під час підрахунку голосів є безпідставним та таким, що не відповідає частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з протоколом сесії та результатів поіменного голосування, за прийняття рішення від 18 серпня 2023 року №10 проголосували 11 депутатів Степненської сільської ради та Степненський сільський голова - разом 12 голосів за.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Степненської сільської ради від 18.08.2023 № 10 «Про виконання судових рішень» прийнято відповідно до чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Враховуючи те, що судом установлено відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Степненської сільської ради від 18.08.2023 № 10 «Про виконання судових рішень», позовна вимога, яка є похідною від основної вимоги, в частині зобов`язання відповідача на найближчому пленарному засіданні чергової сесії повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення/передачу позивачу у приватну власність земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер :04:002:0187) для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення у відповідності до вимог частини дев`ятої статті 118 ЗК України не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Абзацами першим та другим частини другої статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Степненська сільська рада Запорізького району Запорізької області, місцезнаходження: вул. Першотравнева, буд. 50, с. Степне, Запорізький район, Запорізька область, 70432; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 23.01.2024.

Суддя К.В.Мінаєва