Справа № 320/12012/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Кушнова А.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Справа № 320/12012/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - Відповідач) про:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати незаконного, безпідставного зменшеного розміру пенсії позивача з 01.09.2018 по 01.07.2019 (з 10945,87 грн до 8062,93 грн) пенсії по інвалідності (ІІ гр.) як особі, яка одержала захворювання при виконанні службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, прирівняної до інваліда війни;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити позивачу перерахунок та виплату не законно, безпідставно зменшеного розміру пенсії позивача з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн до 8062,93 грн. та провести відповідні виплати з урахуванням раніше сплачених сум, а саме - 28829,40 грн;

Також Позивачка просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області згідно з частиною першої статті 382 КАС України подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 Позивачка має право на отримання пенсії у раніше призначеному розмірі, а саме у розмірі 10945,87 грн, згідно проведеного Відповідачем перерахунку пенсії на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі № 367/4874/15-а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016 про роз`яснення судового рішення.

При цьому суд визнав необґрунтованими доводи Відповідача щодо допущення помилки при розрахунку пенсії Позивачки за спірний період, оскільки фактично Відповідачем всупереч вже виконаного рішення суду у справі №367/4874/15-а проведено безпідставне зниження її пенсії за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн до 8062,93 грн.

Окрім того, суд зазначив, що Позивачка не подавала жодних нових документів для перерахунку її пенсії, що свідчить про відсутність підстав для здійснення повторного перерахунку пенсії на підставі рішення суду, яке вже було виконано, а лист Пенсійного фонду України від 20.07.2018 № 13418/Б-11 такою підставою не є.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що Позивачці було помилково перераховано пенсію відповідно до пункту 4 частини 3 Порядку, оскільки в неї на підставі рішення суду виплата заробітної плати за роботу в зоні відчуження проведена за 64 дні, що виключає підстави для приведення заробітної плати до місячної норми, як спочатку було обраховано за квітень 1986 року.

Також Апелянт звертає увагу на те, що в результаті виконання рішення суду у справі № 367/4874/15а розмір пенсії Позивачки зменшився і що Позивачка з серпня 2015 року по 01.09.2018 неправомірно отримувала пенсію у завищеному розмірі.

Крім того, Апелянт стверджує, що Позивачка пропустила строк звернення до суду з цим позовом.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2023 та від 11.12.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить суд залишити її скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області 15.01.1998.

ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 1) згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 від 30.09.2020, яке видано Київською облдержадміністрацією, а також є інвалідом війни 2-ї групи із захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням ветерана війни-інваліда війни серії НОМЕР_3 від 12.07.2000, виданим Ірпінським МУСЗН.

Позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Київській області та отримує з 04.01.1993 пенсію, призначену відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі № 367/4874/15-а позов ОСОБА_1 було задоволено:

- визнано неправомірними дії відділу зони ЧАЕС МВС України в Київській області по наданню ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення, на роботах в зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 03.08.1986;

- зобов`язано відділ зони ЧАЕС МВС України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недосплачену суму коштів - 3189,73 крб;

- зобов`язано відділ зони ЧАЕС МВС України в Київській області видати нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі в пенсійний фонд для перерахування пенсії. Управлінню пенсійного фонду України в м. Ірпінь Київської області встановити пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2016 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Відповідача на вказане судове рішення.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016 заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови суду від 15.10.2015 № 367/4874/15-а задоволено та роз`яснено, що УПФУ в м. Ірпінь Київської області, Відділ зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області зобов`язані провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням недосплаченої суми коштів 3189,73 крб (подвійна заробітна плата з розрахунку 250 крб: 30 днів х 64 дні = 533,33 крб; за роботу в зоні відчуження з 26.04.1986 по 04.05.1986 - премію 500 крб; за радіоактивне переопромінювання в період з 26.04.1986 по 04.05.1986 більше 50 мілізівертів - 750 крб; добові 3,50 х 64 дні = 224 крб; за харчування 2,85 крб х 64 дні = 182,40 крб; за переопромінення за 1986-1987 pp. в 25 бер з 26.04.1986 по 03.08.1986 - одноразова винагорода в сумі 1000 крб. А разом - 3189,73 крб та плюс раніше оплаченої заробітної плати з коефіцієнтом 5, 4, 3 у залежності від роботи в зоні відчуження за 64 дні (з 26.04.1986 по 03.08.1986), з якої раніше нараховувалась пенсія.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 22.02.2017 у справі № 367/4874/15-а вирішено зазначити у мотивувальній частині рішення суду, абзац 8 «починаючи з часу звернення до суду 20.07.2015», зазначивши в резолютивній частині рішення: «управлінню Пенсійного фонду України в м. Ірпінь Київської області встановити пенсійні виплати, з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження з моменту звернення до суду з позовною заявою з 20.07.2015».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 апеляційну скаргу Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишено без задоволення, додаткову постанову Ірпіньського міського суду Київської області від 22.02.2017 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 30.09.2020 касаційну скаргу Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишено без задоволення, а додаткову постанову Ірпінського міського суду від 22.02.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 - без змін.

На виконання постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі № 367/4874/15-а ОСОБА_1 було видано довідку від 05.05.2016 № 140 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, з якої визначається пенсія, за період з 26.04.1986 по 03.08.1986 та складає 4927,99 крб за 64 робочих дні.

При цьому до вказаної довідки додано розрахунок-пояснення, а саме з яких складових складається сума 4927,99 крб, із визначенням середньоденної оплати за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 рр.

У відповідь на звернення Позивачки від 04.06.2018 щодо виконання судового рішення Ірпінським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області листом від 26.06.2018 № 263/Б-03 повідомлено, що розрахунок пенсії проведено, з урахуванням постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22.02.2017 у справі № 367/4874/15а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016, а також постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 і що внаслідок такого перерахунку розмір її пенсії з 01.01.2018 складає 10945,87 грн.

У подальшому, на виконання листа Пенсійного фонду України від 20.07.2018 № 13418/Б-11 Відповідачем здійснено перевірку правильності розрахунку пенсії ОСОБА_1 за рішенням Ірпінського міського суду від 30.06.2016 по справі № 367/4874/15а, внаслідок якого виявлено помилку у нарахуванні Позивачці пенсії, після чого з 01.09.2018 пенсію ОСОБА_1 було перераховано: розмір пенсії зменшено і встановлено на рівні 8062,93 грн, про що її було повідомлено Ірпінським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області у відповідь на звернення у листі від 15.08.2018 № 6797/05.

8. Позивачка, не погоджуючись із діями Відповідача щодо зменшення розміру її пенсії внаслідок перерахунку за період з 01.09.2018 по 01.07.2019 з 10945,87 грн до 8062,93 грн, звернулась до суду з цим позовом.

9. У судовому засіданні в суді першої інстанції головний спеціаліст відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_2. пояснила суду, що нею проводився перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання вищезгаданих судових рішень у справі № 367/4874/15-а.

Спеціаліст ОСОБА_2 також пояснила, що ОСОБА_1 з 04.01.1993 було призначено пенсію відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796 -ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796) у розмірі 133793,00 крб. 18.04.2005 Позивачка подала заяву про припинення виплати пенсії у зв`язку із переходом на пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1991 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ). З 01.05.2005 на підставі цієї заяви ОСОБА_1 призначено виплату пенсії (атестат від 18.04.2005) відповідно до Закону №2262-ХІІ, а виплату пенсії відповідно до Закону № 796 припинено. У подальшому, Позивачка подала заяву про поновлення виплати пенсії по Закону №796 з 01.11.2007. Згідно розпорядження від 09.11.2007 №3 Позивачці поновлено виплату пенсії за Законом №796 за новою довідкою про заробітну плату від 01.11.2007 №173 у розмірі 206,17 крб. Розмір пенсії склав 1866,58 грн.

Спеціаліст ОСОБА_2 повідомила, що до заяви від 01.11.2007 Позивачкою було додано маршрутний лист ГУ МВС, яким було підтверджено періоди перебування позивача в зоні ЧАЕС. З 01.10.2008 в результаті автоматичного перерахунку розмір пенсії позивача склав 1987,03 грн. Свідок також зазначив, що весь час Позивачці також проводився масовий перерахунок пенсії, що не впливає на суть спору.

Також ОСОБА_2 повідомила, що 08.10.2010 Відповідачем було виконано рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.2010 у справі №2-2609/2010, після чого розмір пенсії ОСОБА_1 у період з 01.11.2007 по 31.12.2007 складав 3810,65 грн, а з 22.05.2008 - 4451,15 грн. На підставі постанови про відкриття виконавчого проводження №25941701 від 20.04.2011 було проведено перерахунок з 01.10.2010 - основний розмір пенсії був помножений на 3,5 і склав 21107,45 грн. З 01.12.2010 у зв`язку із ростом мінімальної пенсії розмір пенсії позивача склав 21446,10 грн.; з 01.01.2011 - 21912,50 грн.; у період з 01.04.2011 по 31.10.2011 - 22320,60 грн. Після того, як Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова №1210), позивачу проведено перерахунок пенсії, після чого її розмір становив з 01.11.2011 - 2164,74 грн.

Спеціаліст ОСОБА_2 також пояснила, що у подальшому, згідно заяви позивача від 11.05.2016 на виконання постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №367/4874/15-а та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2016 про роз`яснення судового рішення, позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі розпорядження від 20.05.2016, в результаті якого розмір пенсії позивача з 01.05.2016 склав 10740,00 грн., з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром десять прожиткових мінімумів доходів громадян. При цьому позивачем до заяви від 11.05.2016 була додана довідка про розмір заробітної плати в зоні ЧАЕС від 05.05.2016 №140. У той же час спеціалістом повідомлено, що вказана довідка №140 від 05.05.2016 не була врахована під час перерахунку пенсії, оскільки вона не співпадала з ухвалою Ірпінського міського суду Київської області про роз`яснення судового рішення від 30.06.2016 у справі №367/4874/15-а.

Крім того, спеціаліст надала пояснення, що у подальшому Головне управління ПФУ у Київській області на підставі листа Пенсійного фонду України провело перевірку пенсійної справи позивача, в результаті якої було встановлено, що Головним управлінням ПФУ у Київській області обрано неправильний вид розрахунку, у зв`язку з чим було знову проведено перерахунок пенсії позивача. Так, 15.08.2018 пенсію позивача перераховано з 01.09.2018, після чого розмір пенсії ОСОБА_1 зменшився, і становив 8062,93 грн. Також пенсію позивача перераховано з 01.01.2018 внаслідок масового перерахунку у зв`язку із ростом мінімальної пенсії, після чого розмір пенсії позивача склав 10945,87 грн. Станом на 31.08.2018 розмір пенсії позивача складав 10945,87 грн.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Постанова № 22-1), постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 1210).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Системний аналіз норм Основного Закону, а також інших законодавчих актів України у галузі пенсійного забезпечення, зокрема Законів № 1058-IV та № 1788-XII, надає підстави стверджувати, що жодною нормою законодавства не передбачено повноважень органу ПФУ щодо скасування раніше призначеної пенсії чи зменшення її розміру та регламентовано імперативний обов`язок органу ПФУ у випадку зменшення розміру пенсії після проведеного перерахунку - виплачувати пенсію в раніше встановленому розмірі.

Тобто, зменшення розміру пенсії порівняно з тим, в якому вона виплачувалася особі раніше, законодавством не допускається, що є конституційною гарантією права на належне пенсійне забезпечення.

12. Перевіряючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на те, що Відповідач фактично зменшив розмір отримуваної Позивачкою пенсії з 10945,87 грн. до 8062,93 грн, що не відповідає вимогам чинного законодавства та призвело до порушення її конституційних прав та соціальних гарантій.

13. Доводи Апелянта про те, що Позивачці було помилково було здійснено нарахування та виплата пенсії у більшому розмірі, що й зумовило необхідність зменшення її розміру, судова колегія відхиляє з огляду на вищезазначене та зауважує, що допущення суб`єктом владних повноважень помилки та/або здійснення неналежного виконання відповідних функцій в жодному разі не може трактуватися на шкоду особі та порушувати її конституційні права, тим більше такі основоположні як право на належне пенсійне забезпечення.

При цьому, судова колегія враховує, що відповідно до пункту 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки, у справі Ґаші проти Хорватії та у справі Трґо проти Хорватії.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

14. З огляду на зазначене, колегія суддів також відхиляє як безпідставні доводи Апелянта про те, що в результаті виконання рішення суду у справі № 367/4874/15а розмір пенсії Позивачки зменшився і що Позивачка з серпня 2015 року по 01.09.2018 неправомірно отримувала пенсію у завищеному розмірі.

15. Твердження Апелянта про те, що Позивачка пропустила строк звернення до суду з цим позовом, спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що в Позивачка пропустила строк звернення до суду з цим позовом за наявності причин, які визнані судом поважними, про що зазначено в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 08.11.2021, яка набрала законної сили, є чинною та заперечення на яку Апелянтом в його скарзі не наведно.

16. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

17. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову в цій справі та вважає, що судом повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

18. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

19. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року - без змін.

20. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 24 січня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев