Справа № 640/25962/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Аліменка В.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 16.09.2020 р. №221дп-20 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника управління міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 та накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 01.10.2020 №4дц «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у її діях відсутній склад дисциплінарного проступку, а рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності не містить відомостей про наявність ознак складу конкретного дисциплінарного проступку. Крім того, позивачем вказано на порушення строків проведення перевірки дисциплінарної скарги, складення висновку за її результатами та на законодавчу невизначеність діяльності кадрової комісії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів №221дп-20 від 16.09.2020 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника управління міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 01.10.2020 №4дц «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Офіс Генерального прокурора, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказана апеляційна скарга обгрунтована правомірністю оскаржуваного рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг та Наказу, оскільки Порядок № 266 вказує на відсутність права у члена кадрової комісії брати участь у голосуванні та бути присутнім під час проведення такого голосування за наявності лише двох умов одночасно: 1) член кадрової комісії проводив перевірку дисциплінарної скарги; 2) член кадрової комісії готував висновок, що свідчить про відсутність підстав для порушення процедури проведення такої перевірки.

З огляду на вказане, оскільки за результатами розгляду дисциплінарної справи встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, вказане і стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, не погодившись з рішенням суду, Кадровою комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що чинним законодавством не передбачено строків для складання членом кадрової комісії висновку про наявність або відсутність дисциплінарного проступку прокурора, що свідчить про правомірність оскаржуваного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора позивачем вказано, що двоє з членів Комісії не мали права голосувати, що вказує на протиправність оскаржуваного рішення та наказу.

У відзиві на апеляційну скаргу Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів позивачем звернуто увагу на те, що член кадрової комісії ОСОБА_2 вийшов за межі наданих повноважень та безпідставно взяв участь у голосуванні, що свідчить неправомірність рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів №221дп-20 від 16.09.2020.

У поясненнях Офісом Генерального прокурора зазначено, що винесенням постанови про закриття кримінального провопорушення від 31.03.2020 прокурор ОСОБА_1 порушила вимоги п. З розділу IV Порядку №51, чим вчинила неналежне виконання своїх службових обов`язків.

На думку апелянта, ОСОБА_1 прийнято рішення про закриття кримінального провадження поспішно, без вивчення всіх матеріалів, за наявності строку на досудове розслідування та всупереч протоколу оперативної наради у заступника начальника Департаменту ОСОБА_13 від 20.01.2020, що вказує на правомірність винесення оскаржуваного рішення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів задоволено, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Втім, постановою Верховного Суду від 19 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року скасовано, а справу №640/25962/20 направлено на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції виходив з того, що постанова суду апеляційної інстанції не містить у повній мірі мотивів, з яких суд апеляційної інстанції вважав, що спірні дії/рішення позивачки становили склад дисциплінарного проступку, зокрема, яким нормативно-правовим актом на прокурора покладені обов`язки, невиконання чи неналежне виконання яких стало підставою для застосування до позивачки дисциплінарного стягнення; наслідки вказаних рішень/дій; ступінь вини позивачки; інші обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, тому висновок суду апеляційної інстанції про необґрунтованість позовних вимог є передчасним.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходила публічну службу та обіймала посаду заступника начальника управління міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора.

До Офісу Генерального прокурора 01.07.2020 надійшла дисциплінарна скарга в.о. обов`язків начальника Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, ОСОБА_3 щодо вчинення дисциплінарного проступку прокурорами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Як на підставу для притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності у скарзі зазначено пункт 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» - неналежне виконання ними службових обов`язків.

У свою чергу, Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів на підставі скарги прийнято рішення від 07.07.2020 №07/3/2-653дс-192дп-20 про відкриття дисциплінарного провадження.

За наслідками розгляду матеріалів дисциплінарного провадження членом Кадрової комісії ОСОБА_5 складено висновок від 02 вересня 2020 року №07/3/2-653дс-192дп-20 про відсутність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_4 та наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_1 .

Вказаний висновок обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 08 січня 2020 року входила до групи прокурорів - процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0000933, та 31.03.2020 позивач, без погодження із старшим групи прокурорів вчинила процесуальну дію та прийняла процесуальне рішення - винесла постанову про закриття кримінального провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 284 Кримінально-процесуального кодексу України за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за частиною третьою статті 307 Кримінального кодексу України у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Постановою заступника Генерального прокурора від 04 травня 2020 року процесуальне рішення прокурора ОСОБА_1, як незаконне та необґрунтоване, скасовано.

Крім того, у висновку також зазначено, що ОСОБА_1 як прокурор, якою прийнято рішення про закриття кримінального провадження щодо підозрюваних, на порушення вимог п. 3 розділу IV Порядку №51 у строк до 03 квітня 2020 року не передала матеріали кримінального провадження заступнику Генерального прокурора, згідно з розподілом обов`язків.

Розглянувши висновок від 02.09.2020 №07/3/2-653дс-192дп-20, Кадровою комісією прийнято рішення від 16.09.2020 №221дп-20 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на прокурора ОСОБА_1 та закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора ОСОБА_4 .

Як наслідок, Наказом Генерального прокурора від 01.10.2020 №4дц за неналежне виконання службових обов`язків до заступника начальника Управління міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», на підставі рішення Кадрової комісії від 16 вересня 2020 року №221дп-20.

Не погоджуючись з такими рішеннями та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення від 16.09.2020 №221дп-20 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника управління міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 та накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

З огляду на протиправність рішення Кадрової комісії від 16.09.2020 №221дп-20, наказ від 01.10.2020 №4дц «Про застосування дисциплінарного стягнення», який видано на підставі даного рішення також є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VIII (у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних відносин, надалі - Закон №1697-VIII).

У відповідності до положень статті 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор має право брати участь у прокурорському самоврядуванні для вирішення питань внутрішньої діяльності прокуратури у порядку, встановленому законом. Прокурори мають право бути членами професійних спілок, утворювати громадські організації та брати в них участь з метою захисту своїх прав та інтересів, підвищення свого професійного рівня.

Прокурор зобов`язаний вдосконалювати свій професійний рівень та з цією метою підвищувати кваліфікацію.

Прокурор періодично проходить підготовку у Національній академії прокуратури України, що має включати вивчення правил прокурорської етики.

Прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників, види дисциплінарних стягнень, строки їх застосування тощо визначено положеннями статей 44-50 Закону України «Про прокуратуру», які відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» набрали чинності 15.04.2017.

У той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX (надалі Закон № 113-IX), який набрав чинності 25.09.2019, були внесені зміни у Закон №1697-VII.

Так, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX до 01 вересня 2021 року зупинено дію положень Закону № 1697-VII, що регламентують роботу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП).

Підпунктом 7 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ установлено, що тимчасово, до 01.09.2021, в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення: проведення атестації прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур відповідно до цього розділу; розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів; здійснення добору на посади прокурорів.

Відповідно до підпункту 8 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ Генеральний прокурор визначає: перелік, склад і порядок роботи кадрових комісій Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур; порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та процедуру здійснення дисциплінарного провадження; порядок прийняття кадровою комісією рішення за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав, передбачених Законом України «Про прокуратуру», про накладення на прокурора Офісу Генерального прокурора, обласної та окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

У свою чергу, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 №9901/374/19 зазначено про те, що із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», функції та повноваження Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів як суб`єкта владних повноважень покладено на інший орган, а саме Кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Відтак, Верховним Судом підтверджено правовий статус Кадрової комісії та зазначено, що з моменту припинення повноважень КДКП та створення Кадрової комісії, остання набула відповідних повноважень органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів та відповідної правосуб`єктності.

Таким чином, посилання позивача на відсутність у Кадрової комісії визначених законодавством повноважень для розгляду дисциплінарних справ, а також на порушення принципу правової визначеності при внесенні змін до Закону України «Про прокуратуру» в частині визначення органу, уповноваженого проводити перевірки дисциплінарних скарг та накладати дисциплінарні стягнення, є неприйнятними.

У свою чергу, Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 затверджено Порядок роботи кадрових комісій, згідно з пунктом 2 якого, комісії забезпечують розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Крвм того, Наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 №266 затверджено Порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження (далі - Порядок № 266).

Пунктом 1 розділу І Порядку №266 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження, прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав, передбачених Законом України «Про прокуратуру», про накладення на прокурора Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, обласної (регіональної), окружної (місцевої), військової прокуратури дисциплінарного стягнення або прийняття рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

За визначенням, наведеним у пункті 2 розділу І Порядку №266, дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, у якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку №266 процедура здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурора визначається розділом VI Закону та цим Порядком.

Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку №266 дисциплінарне провадження передбачає: відкриття дисциплінарного провадження; проведення перевірки дисциплінарної скарги; розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та прийняття рішення.

У відповідності до пункту 9 розділу І Порядку №266 рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог законодавства, таке рішення є підставою для дисциплінарного провадження.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №266 передбачено, що за результатами перевірки член кадрової комісії готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член кадрової комісії встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена кадрової комісії щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.

У силу вимог пункту 6 розділу ІІІ Порядку №266 розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні кадрової комісії.

Відповідно до пункту 15 розділу ІІІ Порядку №266 після розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, за результатами дисциплінарного провадження кадрова комісія приймає одне з таких рішень: про накладення дисциплінарного стягнення; про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора; про закриття дисциплінарного провадження.

Пунктом 19 розділу ІІІ Порядку №266 передбачено, що при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення, а також інші обставини, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно пункту 24 розділу ІІІ Порядку №266 рішення кадрової комісії викладається у письмовій формі, підписується головою, секретарем та іншими членами кадрової комісії, які брали участь у розгляді висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, і оголошується на засіданні кадрової комісії. У разі відмови члена кадрової комісії підписати рішення або протокол у такому рішенні робиться відповідна відмітка.

Рішення у дисциплінарному провадженні має містити: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду прокурора, який притягується до дисциплінарної відповідальності; 2) обставини, встановлені під час здійснення провадження; 3) мотиви, з яких кадрова комісія ухвалила рішення; 4) суть рішення за наслідками розгляду із зазначенням виду дисциплінарного стягнення в разі його накладення; 5) порядок і строк оскарження рішення.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що нормами Порядку №266 передбачено чіткий порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, відповідно здійснення такого дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження.

Як свідчать матеріали справи, до Офісу Генерального прокурора 01.07.2020 надійшла дисциплінарна скарга в.о. обов`язків начальника Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, ОСОБА_3 щодо вчинення дисциплінарного проступку прокурорами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з огляду на неналежне виконання останніми своїх службових обов`язків.

Для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження автоматизованою системою звернення розподілено члену кадрової комісії ОСОБА_2 , яким 07.07.2020 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження за №07/3/2-653дс-192дп-20 та розпочато перевірку.

У подальшому, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю члена кадрової комісії ОСОБА_2 відповідно до протоколу повторного розподілу від 01.09.2020 дисциплінарну скаргу розподілено члену кадрової комісії ОСОБА_5 .

За наслідками розгляду матеріалів дисциплінарного провадження членом Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів ОСОБА_5 складено Висновок від 02 вересня 2020 року №07/3/2-653дс-192дп-20 про відсутність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_4 та наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_1 .

У свою чергу, членом Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг ОСОБА_5 у вказаному висновку від 02 вересня 2020 року №07/3/2-653дс-192дп-20, запропоновано у дисциплінарному провадженні прийняти рішення щодо притягнення заступника начальника управління міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Як наслідок, Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг, за результатом розгляду Висновку від 02 вересня 2020 року №07/3/2-653дс-192дп-20 прийнято рішення від 16 вересня 2020 року №221дп-20 про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора ОСОБА_1 та закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора ОСОБА_4 , відповідно до якого, зокрема, притягнуто заступника начальника управління міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

При цьому, до Кадрової комісії, якою прийнято вказане рішення входили наступні члени: головуючий ОСОБА_14, членик Кадрової комісії: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Втім, переглядаючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що члени Кадрової комісії ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , відповідно до положень пункту 18 розділу ІІІ Порядку №266, не мали права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

Оскільки право голосу мали тільки три члени Кадрової комісії - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а тому, на переконання суду першої інстанції, рішення про накладення дисциплінарного стягнення від 16.09.2020 р. №221дп-20 не могло набрати чотирьох голосів, як це передбачено пунктом 16 розділу ІІІ Порядку №266, оскільки, право голосу мали тільки три члени комісії.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на пункт 18 розділу ІІІ Порядку №266, згідно якого член кадрової комісії, який проводив перевірку дисциплінарної скарги та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

Тобто, Порядок № 266 вказує на відсутність права у члена кадрової комісії брати участь у голосуванні та бути присутнім під час проведення такого голосування за наявності двох умов одночасно: 1) член кадрової комісії проводив перевірку дисциплінарної скарги; 2) член кадрової комісії готував висновок.

Отже, дана норма виключає альтернативу, оскільки, не передбачає можливості підготовки членом кадрової комісії висновку без відповідної перевірки, яка полягає, у тому числі, і в проведенні відповідного аналізу зібраних доказів у дисциплінарному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що саме членом Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг ОСОБА_5 за результатами оцінки та проведеного аналізу наявних у дисциплінарному провадженні доказів було складено Висновок від 02 вересня 2020 року про наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_1 .

Таким чином, член кадрової комісії ОСОБА_5 за результатами перевірки у висновку виклав встановлені обставини, сформував відповідну думку щодо наявності/відсутності в діях прокурора ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку та надав пропозиції щодо накладення дисциплінарного стягнення, та відповідно член кадрової комісії ОСОБА_5 у голосуванні участі не приймав.

Водночас, колегія суддів зазначає, що член кадрової комісії ОСОБА_2 хоча і здійснював дії щодо перевірки дисциплінарної скарги, однак, оскільки, не готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, свою думку у вказаному дисциплінарному провадженні міг висловити лише у ході обговорення та голосування за прийняте комісією рішення.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до переконання, що член кадрової комісії ОСОБА_2 правомірно брав участь у голосуванні при прийнятті оскаржуваного рішення за результатами розгляду зазначеного висновку.

Крім того, скасовуючи вказаний висновок суд першої інстанції виходив з того, що висновок №07/3/2-653дс-192дп-20 членом Кадрової комісії ОСОБА_5 за результатом розгляду матеріалів дисциплінарного провадження про відсутність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_4 та наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_1 складено 02.09.2020, тобто, із пропуском встановленого пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №266 строку на 1 день.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю члена кадрової комісії ОСОБА_2 здійснено повторний автоматичний перерозподіл зазначеної дисциплінарної скарги (протокол автоматичного розподілу від 01.09.2020), яку розподілено члену Кадрової комісії ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку №266, проведення перевірки дисциплінарної скарги та відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги. В разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений рішенням кадрової комісії не більш ніж на місяць.

Втім, на переконання колегії суддів, пропуск встановленого пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №266 строку на 1 день не може слугувати процесуальною підставою для визнання протиправним та скасування рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 16.09.2020 №221дп-20 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

На вказані обставини звернув і Верховний Суд у постанові від 19 жовтня 2023 року, направляючи дану справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відтак, надаючи оцінку оскаржуваному рішенню від 16.09.2020 №221дп-20 по суті щодо наявності в діях позивачки ознак дисциплінарного проступку, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на прокурора за вчинення ним дисциплінарного проступку, закріплені у частині першій статті 49 Закону № 1697-VII.

До таких стягнень належать: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

При виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність (частина перша статті 16 Кодексу професійної етики).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була в кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі X. v. Austria про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі C. v. the United Kingdom про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме в кримінально-правовому сенсі (рішення ЄСПЛ від 11 лютого 2003 року у справі Ringvold v. Norway, заява № 34964/97).

Таким чином, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Як свідчать матеріали справи, за наслідками розгляду матеріалів дисциплінарного провадження членом Кадрової комісії ОСОБА_5 складено висновок від 02 вересня 2020 року №07/3/2-653дс-192дп-20 про відсутність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_4 та наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора ОСОБА_1 .

Вказаний висновок обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 08 січня 2020 року входила до групи прокурорів - процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0000933, та 31.03.2020 остання, без погодження із старшим групи прокурорів вчинила процесуальну дію та прийняла процесуальне рішення - винесла постанову про закриття кримінального провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 284 Кримінально-процесуального кодексу України за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за частиною третьою статті 307 Кримінального кодексу України у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Крім того, у висновку також зазначено, що ОСОБА_1 як прокурором прийнято рішення про закриття кримінального провадження щодо підозрюваних, та в порушення вимог п. 3 розділу IV Порядку №51 у строк до 03 квітня 2020 року не передано матеріали кримінального провадження заступнику Генерального прокурора, згідно з розподілом обов`язків.

На підставі вказаного висновку, Кадровою комісією прийнято рішення від 16.09.2020 №221дп-20 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на прокурора ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII у зв`язку з неналежним виконанням своїх службових обов`язків та закрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора ОСОБА_4 .

У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі №800/513/17 визначила, що службовими обов`язками працівника прокуратури слід вважати нормативно визначені вид та міру необхідної поведінки, котра забезпечує реалізацію завдань, поставлених перед прокуратурою суспільством і державою, та повноважень, наданих для ефективного здійснення професійних обов`язків.

Тобто, поняттям «службові обов`язки» охоплюються обов`язки прокурора при виконанні покладених на прокуратуру функцій, що пов`язані зі статусом прокурора.

Неналежним виконанням службових обов`язків є здійснення прокурором покладених на нього обов`язків із порушенням законів та підзаконних актів (не такою мірою, як того вимагають інтереси служби), що призвело чи може призвести до суспільно негативних наслідків.

Відповідно, статус прокурора та повноваження прокурора з виконання покладення на нього функцій, визначені розділами ІІІ, IV Закону № 1697-VIІ та статтею 36 КПК України.

У свою чергу, Наказом Генерального прокурора України №51 від 28.03.2019 затверджено Порядок організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні (далі - Порядок №51, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) згідно пункту 3 розділу IV якого прокурор у кримінальному провадженні, здійснюючи процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, відповідно до вимог законодавства:

- забезпечує виконання завдань кримінального провадження з дотриманням його загальних засад;

- перед погодженням клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій перевіряє наявність правових підстав для прийняття таких процесуальних рішень, відповідність наведених у них даних вимогам законів, матеріалам і фактичним обставинам кримінального провадження;

- вирішує питання про погодження таких клопотань або відмову в їх погодженні;

- вживає заходів до об`єднання матеріалів досудового розслідування щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, якщо це впливає на правильність кваліфікації дій та можливе призначення покарання;

- перевіряє законність і обґрунтованість рішення про закриття кримінального провадження, у тому числі повноту проведення досудового розслідування, захист інтересів учасників кримінального провадження, вирішення питань про спеціальну конфіскацію, долю майна та документів, вилучених або наданих під час досудового розслідування, скасування обмежувальних заходів;

- після виявлення фактів винесення слідчим незаконних або необґрунтованих рішень скасовує їх;

- у разі згоди з прийнятим рішенням про закриття кримінального провадження за фактами вчинених правопорушень робить відмітку про законність і обґрунтованість такого рішення на копії відповідної постанови, яку долучає до наглядового провадження;

- у разі здійснення повноважень у складі групи прокурорів перед вчиненням процесуальних дій та прийняттям процесуальних рішень узгоджує їх зі старшим прокурором групи, рішення якого є остаточним;

- забезпечує накопичення документів (копій документів) у наглядовому провадженні у порядку, визначеному чинним законодавством;

- контролює виконання доручень і вказівок, наданих слідчому, органу досудового розслідування, відповідному оперативному підрозділу, щодо проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій;

- перевіряє за потреби своєчасність і повноту розгляду слідчими клопотань сторони захисту, потерпілого та його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій і законність прийнятих рішень за результатами розгляду, забезпечує виконання вказаних вимог у разі особистого розгляду таких клопотань;

- ініціює перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених КПК України, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування;

- вживає заходів, передбачених статтями 96-1, 96-2 КК України, статтями 100, 170-174 КПК України, щодо забезпечення спеціальної конфіскації, а також вирішення долі вилучених та арештованих речей і документів у разі закриття кримінального провадження;

- відповідно до закону реагує на факти невиконання слідчим письмових вказівок прокурора та за наявності підстав ініціює притягнення слідчого до відповідальності;

- у разі закриття кримінального провадження щодо підозрюваного впродовж 3 діб із часу прийняття рішення для перевірки його законності та обґрунтованості надає матеріали закритого кримінального провадження керівнику прокуратури відповідного рівня або його першому заступнику чи заступнику, які в межах компетенції здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування;

- у передбачених законом випадках бере участь у розгляді слідчим суддею питань, пов`язаних із проведенням досудового розслідування, висловлює щодо них мотивовану правову позицію, у встановленому законом порядку оскаржує ухвали слідчого судді, бере участь в апеляційному розгляді цих питань;

- під час розгляду слідчим суддею скарг на рішення дії чи бездіяльність прокурора, висловлює мотивовану правову позицію щодо законності та обґрунтованості таких дій та рішень;

- надає для вивчення керівнику прокуратури або його першому заступнику чи заступнику згідно з розподілом обов`язків проект угоди про визнання винуватості, опрацьовує пропозиції відповідного керівника, після чого за наявності законних підстав укладає угоду;

- здійснює інші повноваження, передбачені КПК України.

При цьому, вказані норми у подальшому були відображені у пункті 11.10 Наказу Офісу Генерального прокурора «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» 30.09.2021 № 309 згідно якого у разі здійснення повноважень у складі групи прокурорів перед вчиненням процесуальних дій та прийняттям процесуальних рішень узгоджувати їх зі старшим прокурором групи, рішення якого є остаточним.

Відтак, якщо прокурор, який входить до групи прокурорів є процесуально підпорядкованим старшому групи прокурорів, то приймаючи процесуальне рішення, він повинен його попередньо узгодити зі старшим групи прокурорів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно частини першої статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

У Рекомендаціях Rec (2000) 19 Комітету міністрів Ради Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, серед іншого, визначено, що при виконанні своїх обов`язків прокуратури повинні: а) справедливо, неупереджено й об`єктивно виконувати свої функції; б) поважати і намагатися захищати права людини, як це викладено в Конвенції; в) намагатися гарантувати якнайшвидшу дієвість системи кримінального судочинства.

Тобто, прокурор є процесуально-самостійною особою у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що старшим групи у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за частиною третьою статті 307 Кримінального кодексу України було визначено прокурора - ОСОБА_15, однак останнього 16.01.2020 переведено на посаду начальника другого відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації процечсуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора.

Як наслідок, ОСОБА_1 , фактично обійняла посаду як процесуальний керівник у зазначеному кримінальному провадженні, що спростовує посилання на недотримання останньою пункту 3 розділу IV Порядку №51 щодо узгодження процесуального рішення зі старшим прокурором групи.

У подальшому, вказані матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за частиною третьою статті 307 Кримінального кодексу України були невідкладно передані ОСОБА_4 - начальнику управління нагляду та процесуального керіництва у кримінальних провадженнях щодо організованої та транснаціоннальної злочинності Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів поліції і фіскальної служби та у кримінальних провадженях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора, для підготовки доповіді з цього питання заступнику Генерального прокурора.

Як наслідок, ОСОБА_4 своєчасно проінформував керівництво Офісу Генерального прокурора на виконання доручення Генерального прокурора від 07.02.2020 №05/4/1-29dy-20 про факт прийнятого прокурором рішення про закриття 31.03.2020 кримінального провадження, що підтверджується викопіюванням з системи е/лектронного документообігу органів прокуратури України (а.с. 46 Том 1).

Згідно пункту 4 розділу I Порядку №51 виконання повноважень Генеральним прокурором, керівниками регіональної прокуратури та військової прокуратури регіону (далі - прокуратури регіонального рівня), їх першими заступниками та заступниками у кримінальному провадженні забезпечують згідно з компетенцією самостійні структурні підрозділи прокуратур відповідного рівня, а керівниками місцевих прокуратур (у структурі яких утворені відділи) - керівники відділів, які здійснюють, зокрема вивчення стану додержання вимог кримінального процесуального законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22.01.2019 у справі № 800/454/17, від 29.01.2019 у справі № 9901/728/18, від 10.03.2020 у справі № 9901/740/18, від 14.04.2021 у справі № № 9901/508/19, від 19.05.2021 у справі № 9901/997/18 неодноразово викладала висновок щодо можливості використання матеріалів слідчих розшукових дій та матеріалів кримінальних проваджень під час дисциплінарного провадження стосовно прокурора.

У цих постановах Велика Палата наголошувала, що відомості, необхідні комісії для здійснення своїх повноважень, можуть бути отримані з будь-яких джерел у порядку, встановленому законодавством, а члени комісії мають право ознайомлюватися з документами, що стосуються перевірки на підставі частини шостої статті 46 Закону №1697-VII.

У цьому контексті Велика Палата звертала увагу, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики.

Втім, слід зауважити, що відповідно до пункту 9 розділу I Порядку розгляду кардровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження, затвердженого наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 №266, рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому КПК України.

Таким чином, оцінка обгрунтованості, законності прийнятих будь-яких рішень прокурором - процесуальним керівником у кримінальному провадженні не входить до повноважень Кадрової комісії, що свідчить про помилковість висновків Кадрової комісії при прийнятті рішення №221дп-20 від 16.09.2020 про надання оцінку прийнятому ОСОБА_1 рішенню.

Відповідно, лише постановою заступника Генерального прокурора від 04 травня 2020 року вказане процесуальне рішення прокурора ОСОБА_1, було скасовано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції констатує відсутність будь-яких негативних наслідків внаслідок прийняття ОСОБА_1 рішення про закриття кримінального провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 284 Кримінально-процесуального кодексу України.

Відтак, обраний кадровою комісією вид дисциплінарного стягнення з огляду на встановлені у цій справі обставини викликає сумнів щодо його пропорційності та співмірності вчиненому позивачкою проступку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість рішення Кадрової комісії від 16.09.2020 №221дп-20 щодо вчинення прокурором дисциплінарного проступку, з підстав неналежного виконання своїх службових обов`язків.

Як наслідок, наявні підстави для скасування наказу Генерального прокурора від 01.10.2020 №4дц «Про застосування дисциплінарного стягнення», який ухвалено на підставі рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 16.09.2020 №221дп-20.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 287, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.О. Аліменко

В.П. Мельничук