Справа № 357/10612/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Любомира Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М., в якому просила скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00013401 від 04.08.2023, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. на підставі ч.2 ст.132-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що зафіксований в постанові транспортний засіб є трьохвісним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, який використовувався із трьохвісним спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом, а тому підлягає застосування обмеження фактичної маси максимальним значенням в 44 тони і при загальній масі в 43155 кг позивачем не допущено порушень п.22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що за даними фотофіксації сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер, а експлуатація контейнера повинна відповідати конструкції, призначенню та визначеним національним і міжнародним нормам, якими, зокрема, заборонено перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції розгляд справи відбувався за правилами спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є власником вантажного транспортного засобу марки VOLVO FH 400, д.н.з. НОМЕР_1 (спеціалізований вантажний сідловий тягач) та спеціалізованого напівпричіпу контейнеровозу TURBO'S HOET реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію (а.с.23).

04.08.2023 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00013401, відповідно до якої 01.08.2023 о 18:46 год., за адресою Н-07, км.291+703, Сумська область відповідальна особа ОСОБА_1 допустила рух транспортного засобу VOLVO FH 400, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 7,888% (3,155 тон), загальна маса 43155 кг при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП, внаслідок чого позивача притягнуто до адміністративної і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн (а.с.14).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивачем не надано доказ перевезення контейнеру з відповідним маркуванням, тому підлягають застосуванню обмеження максимальної маси на рівні 40 тон, отже спірна постанова винесена правомірно.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про автомобільний транспорт», який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси вантажних автомобілів, зокрема:

- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тон;

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон;

- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тони;

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

З наявної в матеріалах справи постанови вбачається, що адміністративне правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом WIM 71, в той же час, спірна постанова містить інформацію щодо результатів зважування транспортного засобу VOLVO FH 400, д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням похибки на рівні 43155 кг та в ній зазначено про перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,888% (3,155 тон).

Однак, будь-якої інформації щодо застосованого напівпричепу та чи являється/не являється він двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) у спірній постанові не зафіксовано.

Доказів встановлення факту щодо не застосування напівпричепу контейнеровозу у зв`язці із транспортним засобом VOLVO FH 400, д.н.з. НОМЕР_1 відповідач не подав ні до суду першої інстанції, ні під час перегляду справи в апеляційному порядку.

При цьому, з наявних у справі матеріалів фотофіксації правопорушення вбачається, що транспортний засіб VOLVO FH 400, д.н.з. НОМЕР_1 рухався із спеціалізованим напівпричіпом контейнеровозом TURBO'S HOET реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.17-18).

Також з вказаних фотоматеріалів вбачається, що напівпричіп контейнеровоз перевозив саме контейнер.

В той же час, спірна постанова містить інформацію, що кількості вісей зафіксованого транспортного засобу разом із причепом становить 6 (тобто використано тривісний тягач та тривісний напівпричеп), що свідчить про наявність підстав для застосування до транспортного засобу позивача обмежень максимальним навантаженням на рівні 44 тон.

Колегія суддів зазначає, що при здійсненні відповідачем розрахунку перевищення вагових параметрів не було враховану обставину щодо типу напівпричепу, який використовувався при перевезенні вантажу, зокрема, напівпричіпу-контейнеровозу та кількість вісей зафіксованого транспортного засобу (використано тривісний тягач та тривісний напівпричеп), для якого, відповідно до п.22.5 ПДР, встановлено обмеження фактичної маси 44 тони.

Доказів наявності у власності позивача, або використання ним у зв`язці з автомобілем VOLVO FH 400, д.н.з. НОМЕР_1 іншого напівпричепу відповідачем до суду не подано.

Вказана обставина не була врахована співробітником Укртрансбезпеки під час складання спірної постанови.

Посилання відповідача на порушення під час перевезення вимог національного та міжнародного законодавства щодо неналежного маркування відповідного контейнеру, неналежного використання напівпричепу-контейнеровозу не приймаються судом до уваги, оскільки спірною постановою позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення вимог щодо маркування контейнерів чи використання напівпричепів.

При цьому, встановлення допустимої максимальної маси навантаження на рівні 44 тони застосовуються не лише при перевезенні вантажу у контейнері, а й при використанні змінних кузовів, за умови здійснення перевезення трьохвісним автомобілем (тягачем) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що і мало місце в даному випадку.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що під час фіксації правопорушення транспортний засіб VOLVO FH 400, д.н.з. НОМЕР_1 рухався із спеціалізованим напівпричіпом контейнеровозом TURBO'S HOET реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому було встановлено контейнер, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірної постанови, з огляду на її протиправність.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП, оскільки під час фіксації правопорушення транспортний засіб VOLVO FH 400, д.н.з. НОМЕР_1 рухався із спеціалізованим напівпричіпом контейнеровозом TURBO'S HOET реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому було встановлено контейнер, тобто до нього застосовуються обмеження максимальної маси в 44 тони, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірної постанови, з огляду на її протиправність.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про задоволення позову.

В силу ч.3 ст.272 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції у даній справі не може бути оскаржене.

Керуючись ст.243, 272, 308, 311 , 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00013401 від 04 серпня 2023 року, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. на підставі ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Текст постанови виготовлено 23 січня 2024 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма