Справа № 120/1950/20-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

25 січня 2024 р. Справа № 120/1950/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши в письмовому проваджені звіт про виконання судового рішення в справі за позовом Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі № 120/1950/20-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано з дати прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.11.2019 року № 2406 "Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік" в частині затвердження економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2020 рік для Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на рівні 0,1153 (відносних одиниць). Зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснити перерахунок економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2020 рік для Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" та розрахувати відповідно до затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.07.2017 року № 981 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, зі змінами внесеними постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017 року № 1424. Зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснити перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на 2020 рік з урахуванням величини економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.12.2019 року № 2670 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Вінницяобленерго". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26.02.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, оскільки станом на момент звернення до суду вказане рішення залишається невиконаним.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року в адміністративній справі №120/1950/20 та зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дати прийняття цієї ухвали.

Водночас, не погодившись із вказаними судовими рішеннями Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг оскаржила їх до Сьомого апеляційного адміністративного суду, який постановами від 21.06.2021 року залишив відповідні апеляційні скаргу без задоволення, а рішення суду від 12.10.2020 року та ухвалу від 29.04.2021 року без змін.

10.08.2021 року на адресу суду надійшов звіт про виконання рішення від 12.10.2020 року, в якому представник відповідача зазначив, що 30.07.2021 НКРЕКП прийнято постанову № 1228 «Про перерахунок та затвердження економічного коефіцієнта прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги та перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Вінницяобленерго" на 2020 рік», що на його думку свідчить про виконання рішення суду в повному обсязі.

Однак, Вінницьким окружним адміністративним судом не було надано оцінку такому звіту, оскільки справа вже була витребувана та надіслана до Верховного Суду, яким 26.07.2021 року було відкрите касаційне провадження № К/9901/26738/21 за касаційною скаргою відповідача на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

В подальшому, постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.05.2023 року касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі № 120/1950/20-а без змін.

31.10.2023 року представником АТ "Вінницяобленерго" подано до суду клопотання, в якому він просив розглянути поданий відповідачем звіт, та за результатом його розгляду звіт не затверджувати, а встановити строк для подання нового звіту.

Ухвалою від 02.11.2023 року встановлено Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг новий строк для подання до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 12.10.2020 року у справі № 120/1950/20-а, протягом 30-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Не погодившись з вказаною ухвалою, відповідач оскаржив її до Сьомого апеляційного адміністративного суду, який постановою від 30.11.2023 року залишив апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року - без змін.

На виконання ухвали суду від 02.11.2023 року, представник відповідача подав до суду звіт про виконання судового рішення, в якому зазначає, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконано в повному обсязі.

Згідно з частиною 4 статті 382 КАС України питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Враховуючи відсутність відповідного клопотання позивача, суд вважає за можливе розглянути звіт Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наведені сторонами аргументи, суд при вирішення поданої заяви по суті зважає на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Крім того, у відповідності до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII від 2 червня 2016 року примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках на приватних виконавців.

Поряд з цим суд здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку та на підставах, визначених нормами процесуального права.

Так, частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, а також накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ухвалою від 02.11.2023 відповідачу надано достатній строк для подання звіту про виконання судового рішення у цій справі і встановлення нового звіту є недоцільним (позбавлене сенсу), суд за результатами розгляду звіту відповідача може: 1) або накласти на керівника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг штраф за невиконання судового рішення, в разі його фактичного невиконання; 2) або прийняти звіт про виконання судового рішення.

Інших повноважень суду при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах статтею 382 КАС України не передбачено.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі № 120/1950/20-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано з дати прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.11.2019 року № 2406 "Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік" в частині затвердження економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2020 рік для Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на рівні 0,1153 (відносних одиниць). Зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснити перерахунок економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2020 рік для Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" та розрахувати відповідно до затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.07.2017 року № 981 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, зі змінами внесеними постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017 року № 1424. Зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснити перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на 2020 рік з урахуванням величини економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.12.2019 року № 2670 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Вінницяобленерго". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду 14.11.2023 на засіданні НКРЕКП, що проводилось у формі відкритого слухання, було прийнято постанову № 2108 «Про перерахунок та затвердження економічного коефіцієнта прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги та перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії AT «Вінницяобленерго» на 2020 рік».

Зазначеною постановою перераховано коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги AT «Вінницяобленерго» на 2020 рік та затверджено коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги AT «Вінницяобленерго» на 2020 рік на рівні 0, 1233.

Крім того, постановою НКРЕКП від 14.11.2023 № 12108 «Про перерахунок та затвердження економічного коефіцієнта прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги та перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії AT «Вінницяобленерго» на 2020 рік» перераховано тариф на послуги з розподілу електричної енергії AT «Вінницяобленерго» на 2020 рік:

З 01.01.2020:

для 1 класу напруги - 153,03 грн/МВт*год (без урахування податку на додану вартість:

для 2 класу напруги - 929,37 грн/МВт*год (без урахування податку на додану вартість;

з 01.08.2020 року:

для 1 класу напруги - 145,98 грн/МВт*год (без урахування податку на додану вартість;

для 1 класу напруги - 916,44 грн/МВт*год (без урахування податку на додану вартість.

Вищезазначене свідчить про виконання Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі № 120/1950/20-а.

З огляду на викладене та беручи до уваги фактичне виконання відповідачем рішення суду у справі № 120/1950/20-а, суд не вбачає перешкод для прийняття звіту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі № 120/1950/20-а за позовом Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна