Справа № 380/17519/22
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 січня 2024 року

м. Київ

справа № 380/17519/22

адміністративне провадження № К/990/44413/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж. М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року у справі №380/17519/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила:

- визнати протиправною діяльність державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни з видачі (підписання) наказів Міністерства юстиції України від 28 жовтня 2020 року №3276/к «Про поновлення», 16 грудня 2020 року №3767/к «Про звільнення», 22 грудня 2021 року №3186/к «Про поновлення», 02 листопада 2022 №4874/5 «Про скасування наказу» щодо невведеної у штатний розпис посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області; визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №4874/5 від 02 листопада 2022 року «Про скасування наказу».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року у справі № 380/17519/22 скасовано та ухвалено постанову.

Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання діяльності секретаря Міністерства юстиції з видання наказів Міністерства юстиції 28 жовтня 2020 року №3276/к «Про поновлення», 16 грудня 2020 року №3767/к «Про звільнення», 22 грудня 2021 року №3186/к «Про поновлення», 02 листопада 2022 №4874/5 «Про скасування наказу» щодо невведеної у штатний розпис посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції - закрито.

У позові ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування наказу Міністерства юстиції України №4874/5 від 02 листопада 2022 року «Про скасування наказу» відмовлено.

28 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року у справі №380/17519/22.

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М. з 10 січня 2024 року по 23 січня 2024 року перебувала у відпустці, що підтверджується наказом від 08 січня 2024 року №8-к, у зв`язку із чим вирішення питання про відкриття касаційного провадження відбувається після виходу судді з відпустки.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у тексті касаційної скарги заявник вказує, що підставою касаційного оскарження судового рішення у справі №380/17519/22 є пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо:

- наслідків застосування спеціальних правових норм, які передбачені статтями 382-383 КАС України та сукупності засобів юридичного захисту застосування судами в частині порушення процедури поновлення державного службовця;

- обов`язку державного службовця оскаржувати наказ про поновлення на роботі.

Верховний Суд наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду та яку, на думку скаржника, судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

При цьому, зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Проте в порушення зазначених вимог, скаржник належним чином не обґрунтував у чому саме полягала помилка суду апеляційної інстанцій при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Тож, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, Суд вважає недоведеними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Серед іншого, у касаційній скарзі, скаржник посилається на підпункт «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Водночас посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.

Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до незгоди скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладу фактичних обставин справи з посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпунктів частини четвертої статті 328 КАС України, що суперечить вимогам статті 330 КАС України та унеможливлює вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачених статтею 328 КАС України підстав, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 334, 341, 353 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року у справі №380/17519/22 - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

СуддяЖ.М. Мельник-Томенко