Справа № 726/65/24
Суддя: Проскурняк І. Г.
Дата ухвалення: 2024-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/65/24
Провадження №2-а/726/7/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Проскурняк І. Г. розглянувши матеріали адміністративного позову Саєнко Катерини Михайлівни, яка діє в інтересах позивач ОСОБА_1 до старшого інспектора роти №1 БУПП в Чернівецькій області Палійчука Богдана Олексійовича, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача Саєнко К.М. звернулася до суду, в інтересах позивача ОСОБА_2 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі до відповідача старшого інспектора роти №1 БУПП в Чернівецькій області Палійчука Б.О., Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В позові зазначає, що 31.12.2023 року о 14.10 у м.Чернівці по вул.Руська, 248 Б, старшим інспектором БУПП в Чернівецькій області ДПП Палійчуком Б.О. відносно позивача винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення за ст.ст. 121, 126 КУпАП.

Оскаржувану постанову було винесено на підставі, нібито, порушення позивачем вимог п.2.1а, п.2.3в Правил дорожнього руху України, а саме за текстом постанови 31.12.2023 року о 13:25 год. у м.Чернівці на вул.Руській 248 водій ОСОБА_1 під час руху на транспортному засобі ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаному засобами пасивної безпеки, чим порушив вимоги п.2.3в ПДР України, та водій ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі, при цьому не мав права керувати транспортними засобами, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР України.

Звертає увагу суду на те, що коли службовий автомобіль поліцейських під`їхав до транспортного засобу ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , той стояв припаркований на проїздній частині вул.Руська у районі будинку 248Б.

На той момент водій та законний володілець автомобіля ОСОБА_3 перебував на передньому пасажирському сидінні, куди пересів безпосередньо після зупинки, оскільки йому стало зле на той час він отримував лікування, а саме знеболюючі уколи, наслідком яких було заніміння ноги. Під час руху йому стало погано, він зупинився та попросив пасажира позивача, помінятися місцями.

Надалі на прохання ОСОБА_4 позивач мав допомогти йому дістатися до вул. Сторожинецької у м.Чернівці, керуючи транспортним засобом, однак після зупинки та обміну місцями, позивач рух на транспортному засобі так і не розпочав, на момент зупинки поруч з ними автомобіля патрульної поліції двигун не був запущений.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача винесена формально так як не містить відомості про достовірну підставу зупинки транспортного засобу, про яку повідомив працівник поліції, зупинившись транспортний засіб. Не зазначено, відомостей про те, які матеріали були зібрані уповноваженою особою, за допомогою яких технічних засобів проводилася відповідна технічна фіксація правопорушення, також не міститься інформації про будь який доказ.

У той момент, коли працівники патрульної поліції підійшли до припаркованого автомобіля, почалася повітряна тривога. Та працівники поліції не запропонували їм пройти в укриття, а продовжили розгляд справи, затримуючи його на відкритій місцевості протягом усього часу існування ракетної небезпеки.

Просить суд постанову серії БАВ №216887 від 31.12.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП та накладені на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу у розмірі 3400,00 гривень скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу такого правопорушення.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 484,48 гривень.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області спрямував до суду відзив на позов, в якому зазначив, що під час несення служби в м.Чернівці вул.Руська, 31.12.2023 року екіпажем патрульної поліції, було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1 , за порушення правил дорожнього руху, а саме водій вищевказаного транспортного засобу під час руху не використовував засоби пасивної безпеки, а саме не був пристебнутий ременем безпеки.

Після зупинки поліцейський підійшов до водія, належним чином представився, пояснив причину зупинки та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України на підставі ст..33 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного частково, надав свідоцтво по реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс та не надав посвідчення водія відповідної категорії, проте надав паспорт громадянина України № НОМЕР_2 для встановлення особи.

В подальшому через систему ІПНП ГСЦ «посвідчення водія», було встановлено, що позивач був позбавлений права керування терміном на один рік. Проте на момент зупинки термін позбавлення сплинув, а позивач не звернувся у встановленому порядку до територіального сервісного центру для отримання нового посвідчення водія. В наслідок чого поліцейськими було встановлено, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія відповідної категорії яка необхідна для керування транспортним засобом, що являється порушенням ч.2 ст.126 КУпАП.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.2.1. «а» та 2.3. «в» ПДР України відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП та ч.2 ст.126 КУпАП було прийнято рішення про об`єднання двох справ в одну відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП та складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Після чого водію було роз`яснено право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Сержант поліції виніс постанову за ч.2 ст.126 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 3400 гривень, відповідно до санкції статті.

Звертає увагу суду на те, що оскільки поліцейськими під час спілкування із позивачем велася відео зйомка на нагрудні реєстратори, а також в оперативному транспортному засобі було встановлено відео реєстратор на який зафіксовано факт руху. Так із відео файлу ( Export ptdno на 00 хв. 10 с.) зафіксовано рух транспортного засобу позивача у зустрічному напрямку відносно оперативного транспортного засобу, одразу після зупинки автомобіля під керуванням позивача, поліцейський повідомляє причину зупинки.

Також у фабулі оскаржуваної постанови зазначено, що «водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаними засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 «в» ПДР України, а також не мав права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п.2.1. «а» ПДР України.

Тобто причина зупинки та всі правопорушення, які були скоєнні позивачем зазначені в оскаржуваній постанові.

Згідно ст.285 КУпАП позивача було ознайомлення зі змістом постанови.

Позивач не надав до позову жодного доказу на підтвердження своєї позиції, а тому просить відмовити в задоволенні позову та залишити постанову в силі.

Представник позивача спрямувала до суду пояснення на відзив, в якому звернула увагу суду на те, що серед нарізки відеокадрів, доданих відповідачем на оптичному диску до відзиву, відеозапис з нагрудної відеокамери №476841 розпочинається лише з 1 години 09 хвилин відео, тобто з моменту коли поліцейський виходить зі службового транспорту, а автомобіль ВАЗ 2107 стоїть припаркований біля тротуару.

Крім того, постанова не містить зазначення інших пристроїв, якими здійснювалася відео зйомка, як стверджує поліцейський, правопорушення з боку позивача. Про те, що саме цей відеозапис є єдиним доказом зазначає і сам відповідач у відзиві на позовну заяву.

На думку представника позивача матеріали фіксації правопорушення не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Користуючись розгубленістю позивача, не приймаючи його доводи про те, що він не керував транспортним засобом, поліцейські склали незаконні адміністративні матеріали виключно з метою нарощування показників.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Постановою серії БАВ №216887 від 21.12.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та ч.5 статті 121 КУпАП (а.с.12).

Із відеозапису реєстратора службового транспортного засобу та з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2107 з державним номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням позивача, який після зупинки вийшов із сторони водія (а.с 31).

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із частини 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, детально вивчивши та дослідивши матеріали справи та відеозапис наданого представником відповідача приходить до висновку, що позовні вимоги позивача спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейського та відео реєстратора з оперативного транспортного засобу, на якому зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 та після зупинки із сторони водія з автомобіля вийшов позивач ОСОБА_1 .

Позивачем було порушено вимоги чинного законодавства, а саме ч.2 ст.126 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП, а дії працівника поліції є законними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, спрямовані на виконання своїх службових обов`язків, а тому постанова про притягнення ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП є законною, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст.126, 251 КУпАП, ст.ст.77, 132, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог адвоката Степанцова Олега Петровича до старшого інспектора роти №1 БУПП в Чернівецькій області Палійчука Богдана Олексійовича, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст. 295 КАС України.

СуддяІ. Г. Проскурняк