Справа № 580/10722/23
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року справа № 580/10722/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 (далі позивач 1), ОСОБА_1 (далі позивач 2) до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі відповідач), в якому позивачі просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.02.2023 №57101-23-5 про відмову позивачці у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати відповідача призначити позивачці та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допомогу на проживання відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №3322, на підставі заяви від 16.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що вона та її малолітній син мають право на отримання допомоги, оскільки зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 є м. Донецьк, яке перебуває в тимчасовій окупації, тому факт переміщення позивачки з її малолітнім сином до м. Черкас з населених пунктів, які не входять до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, не може бути підставою для припинення виплати їй та її малолітньому сину допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Ухвалою суду від 28.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до відповідного переліку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Оскільки населений пункт, з якого позивачка разом із своїм малолітнім сином переїхала до м. Черкаси, не включене до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, тому вона не має права на отримання такої допомоги.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи відповідача, які викладені у відзиві є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи позивача, які викладені у відповіді на відзив є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до повного задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до даних Єдиної інформаційної бази даних ВПО ОСОБА_1 з 09.03.2017 була облікована в м. Києві, тобто місцем проживання ОСОБА_1 станом на 24.02.2022 було м. Київ.

Оскільки після введення воєнного стану з 24.02.2022 ОСОБА_1 з дитиною перемістилися з м. Києва (яке станом на березень 2022 року було включено до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації) до с. Байбази Черкаського району, тому на підставі п. 2 Порядку №509 саме за попередньою адресою місця реєстрації ( АДРЕСА_1 ) було видано позивачці та її сину довідки ВПО від 29.03.2022 №7122-, №7122- та визначено право на отримання допомоги на проживання.

10.08.2022 ОСОБА_1 з сином звернулася до відповідача за отриманням довідок ВПО за новим місцем проживання: АДРЕСА_2 , тому позивачці та її сину було видано довідки від 10.08.2022 №7102-, 7102-.

Рішенням відповідача від 22.08.2022 у призначенні допомоги на проживання ВПО ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 було відмовлено.

28.12.2022 позивачка самостійно засобами порталу «Дія» скасовує видані їй та сину ОСОБА_2 довідки від 10.08.2022 №7102-, 7102-.

У подальшому, 30.12.2022 позивачка самостійно через портал «Дія» оформляє нові довідки та місцем переміщення вже зазначає адресу: АДРЕСА_3 , адресу проживання зазначає: АДРЕСА_4 .

30.12.2022 позивачка самостійно засобами порталу «Дія» двічі скасовує собі довідки та створює нові, як наслідок в останній створеній довідці від 30.12.2022 зазначає адресу проживання: АДРЕСА_5 .

Разом з цим, 05.01.2023 позивачка самостійно засобами порталу «Дія» скасовує попередні довідки та створює нові за фактичною адресою проживання: АДРЕСА_4 .

16.01.2023 позивачка звернулася до відповідача за отриманням паперової форми сформованих довідок та подала заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Однак, 13.01.2023 ОСОБА_1 самостійно засобами порталу «Дія» знову скасовує попередні довідки та створює нові, у яких адресою реєстрації та фактичного місця проживання на момент виникнення обставин зазначає: АДРЕСА_3 (довідки було сформовано порталом Дія лише 24.01.2023).

Враховуючи, що м. Київ саме станом на 16.01.2023 (на дату звернення позивачки із заявою про отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам) не належало до визначеного переліку територій, тому рішенням відповідача від 08.02.2023 №51101-23-5 ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 відмовлено у призначенні допомоги на проживання ВПО.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає. що гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 7 Закону №1706 Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини 1 ст. 9 Закону №1706, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

До 20.03.2022 механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі - Порядок № 505).

Пунктом 2 Порядку №505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Із матеріалів справи судом встановлено, що станом на 24.02.2022 ОСОБА_1 не отримувала державної допомоги у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання, яка виплачувалася відповідно до положень Постанови КМУ від 01.10.2014 №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

20.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та якою визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505.

Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року № 204.

Згідно з п. 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням. Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30.04.2022 року включно, надається починаючи з березня 2022 року. Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 01.03.2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Офіційний вісник України, 2014 року, № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється. Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Таким чином для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідності до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332 особа повинна: отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 01.03.2022, або бути переміщеною особою з території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії після 24.02.2022.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 09.03.2017 по 19.04.2022 перебувала на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб по Оболонському району в місті Києві, однак щомісячну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам не отримувала.

Відповідно до абз. 9 п. 3 Порядку №332 перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 р. № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (чинного до 27.12.2022) затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), серед переліку яких місто Київ відсутнє.

Крім того, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 №309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, серед переліку яких місто Київ також відсутнє.

Отже матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були переміщені до м. Черкас як внутрішньо переміщені особи саме з міста Київ (попередня адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1 ), яке, станом на момент звернення до відповідача із заявою 16.01.2023, не включено до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації (згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309), тому суд дійшов висновку, що позивачка та її син не мають права на отримання такої допомоги за спірний період.

Таким чином, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ