Справа № 400/12443/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

23 січня 2024 р.справа № 400/12443/23

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в загальному позовному провадженні, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачатретя особа 1: Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, третя особа 2: Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка або ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (далі відповідач або ТУ ДСА України в Миколаївській області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна судова адміністрація України (далі третя особа 1), Державна казначейська служба України (далі третя особа 2), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії ТУ ДСА України в Миколаївській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 1 січня 2021 р. до 31 серпня 2023 р., обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102 грн.;

2) зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області провести нарахування суддівської винагороди ОСОБА_1 на підставі ст. 135 ч. 2, 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виходячи з базового розміру посадового окладу суддів 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 р., а саме в сумі 2 270 грн., щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 40% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 1 січня до 27 вересня 2021 р.;

3) зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області провести нарахування суддівської винагороди ОСОБА_1 на підставі ст. 135 ч. 2, 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виходячи з базового розміру посадового окладу суддів 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 р., а саме в сумі 2 270 грн., щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 28 вересня до 31 грудня 2021 р.;

4) зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області провести нарахування суддівської винагороди ОСОБА_1 на підставі ст. 135 ч. 2, 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виходячи з базового розміру посадового окладу суддів 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2022 р., а саме в сумі 2 481 грн., щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 1 січня до 31 грудня 2022 р.;

5) зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області провести нарахування суддівської винагороди ОСОБА_1 на підставі ст. 135 ч. 2, 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виходячи з базового розміру посадового окладу суддів 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2023 р., а саме в сумі 2 684 грн., щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 1 січня до 31 серпня 2023 р.

Позовна заява містить клопотання про допуск рішення суду до негайного виконання в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць, а також клопотання про встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт.

В обґрунтування своїх вимог позивачка пояснила, що працює на посаді судді Арбузинського районного суду Миколаївської області. У спірні періоди 2021-2023 р.р. ТУ ДСА України в Миколаївській області нараховувало та виплатило позивачці суддівську винагороду в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102 грн. Вважає, що застосування відповідачем такої розрахункової величини суперечить Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та порушує гарантії незалежності судді, так як при нарахуванні суддівської винагороди відповідачу слід застосувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 р., 2022 р., та 2023 р. встановлено в розмірі 2 270 грн., 2 481 грн. і 2 684 грн. відповідно.

Відповідач подав відзив, в якому позов не визнав. Свою позицію аргументував тим, що для визначення розміру суддівської винагороди позивачки з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в розмірах 2 270 грн., 2 481 грн. і 2 684 грн. за 2021-2023 р.р. відповідно, не має підстав, так як Законами України Про Державний бюджет України відповідні роки, окремо для суддів визначена така розрахункова величина, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", в розмірі 2 102 грн., який протягом 2021-2023 р.р. залишився незмінним і саме виходячи з цього показника ТУ ДСА України в Миколаївській області повинно розраховувати суддівську винагороду позивачки. За наявності правової норми, яка окремо для суддів визначає розмір прожиткового мінімуму, відповідач не вправі не виконувати її приписи.

Позивачка подала відповідь на відзив, в якому підтримала аргументацію позовної заяви.

Третя особа 1 подала пояснення, в яких зазначила, що виключно Законом України Про державний бюджет на відповідний рік визначаються будь-які видатки.

Третя особа 2 подала пояснення, які по суті збігаються з доводами відповідача.

Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання представники учасників справи не з`явились.

Відповідно до си. 205 ч. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі наведеної норми, суд розглянув справу в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 135 ч. 2, 3 п. 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачає визначення розміру суддівської винагороди у конкретному цифровому виразі, а лише встановлює порядок її розрахунку.

Так, суддівська винагорода складається з 2 елементів - посадового окладу і 4 видів доплат. В свою чергу, посадовий оклад розраховується в кількості прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ст. 1 ч. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Конкретний розмір прожиткового мінімуму встановлюється на кожен рік законом про державний бюджет на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено, що в 2021 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 р. для працездатних осіб складає 2 270 грн.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено, що в 2022 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2022 р. для працездатних осіб складає 2 481 грн.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено, що в 2023 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 р. для працездатних осіб складає 2 684 грн.

Одночасно, цими ж Законами для суддів введено окремий прожитковий мінімум, а саме "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня", який складає 2 102 грн., що є меншим показником порівняно із загальним прожитковим мінімумом для всіх інших працездатних осіб.

Відповідно до ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду визначає в прожиткових мінімумах для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Запроваджена Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" така категорія як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня", в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" відсутня.

Стаття 135 ч. 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначає, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, будь-які інші нормативні акти не можуть змінювати як сам порядок розрахунку суддівської винагороди, так і окремі складові елементи цього порядку, в тому числі передбачену законом розрахункову величину у виді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, підміняючи її будь-якою іншою розрахунковою величиною.

Суд наголошує, що статус судді є конституційним і як Конституцією України, так і Законом України "Про судоустрій і статус суддів" запроваджена низка гарантій, які забезпечують незалежність судді, невід`ємною складовою частиною якої є належне матеріальне забезпечення як працюючих суддів, так і суддів у відставці.

Суд розцінює наявність в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" чітко визначеного алгоритму розрахунку суддівської винагороди, елементом якого є така дефініція, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, як одну з таких гарантій.

Для розрахунку розміру суддівської винагороди позивачки слід брати до уваги виключно той показник, який передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів", як єдиним нормативним актом, який може визначати розмір суддівської винагороди, а саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено на рівні 2 270 грн., Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено на рівні 2 481 грн. і Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено на рівні 2 684 грн.

В той же час суд вважає, що в діях відповідача протиправність відсутня, так як за наявності в Законах України Про Державний бюджет України на відповідний рік окремої спеціальної норми, яка визначає прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді і який складає 2 102 грн. та за умови чинності цієї норми, відповідач не вправі її не ігнорувати, а для застосування іншої величини прожиткового мінімуму, відповідач не наділений правозастосовчими повноваженнями.

Позивачка просить суду покласти на відповідача обов`язок нарахувати суддівську винагороду за спірні періоди, але суд вважає, що саме лиш нарахування суддівської винагороди, залишає можливість відповідачу не виплачувати її.

Відповідно до ст. 9 ч. 2 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття ст. 245 ч. 2 п. 10 КАС України передбачає, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Використовуючи надане суду право, суд вважає, що на ТУ ДСА України в Миколаївській області слід покласти обов`язок нарахувати та виплатити позивачці суддівську винагороду за спірні періоди з урахуванням висновків суду в цій справі.

Позивачка також просить суд зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області здійснити нарахування суддівської винагороди з урахуванням доплати за вислугу років в розмірі 40 і 50 відсотків, але, як слідує з відзиву, спору щодо наявності у позивачки права на доплату за вислугу років в розмірі 40 і 50 відсотків не існує, відповідач заперечують тільки право позивачки на розрахунок її суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб за 2021-2023 р.р. в розмірах 2 270 грн., 2 481 грн. і 2 684 грн. відповідно.

Стосовно клопотання позивачки про негайне виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць, слід зазначити, що позивачкою не заявлялись вимоги про стягнення суддівської винагороди, а рішення суду носить зобов`язальний характер, тому застосувати положення ст. 371 ч. 1 п. 2 КАС України неможливо.

Також суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю - за змістом ст. 382 КАС України встановлення судового контролю є виключним правом суду, яке він реалізує на власний розсуд. Позивачка не навела будь-яких мотивів необхідності встановлення судового контролю.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішувалось, так як учасники справи не подали доказів їх понесення.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ), Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, ) задовольнити частково.

2. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 14, 54001, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суддівську винагороду за період з 1 січня 2021 р. до 31 січня 2021 р., виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 р. встановлено у 2 270 грн., з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

3. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 14, 54001, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суддівську винагороду за період з 1 січня 2022 р. до 31 грудня 2022 р., виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2022 р. встановлено у 2 481 грн., з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

4. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 14, 54001, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суддівську винагороду за період з 1 січня 2023 р. до 31 серпня 2023 р., виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2023 р. встановлено у 2 684 грн., з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

5. В решті позовних вимог відмовити.

6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз