Справа № 240/24847/22
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/24847/22

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

22 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

13.10.2023 ОСОБА_1 , звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.01.23 в адміністративній справі № 240/24847/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, залишено без задоволення

Не погодившись із судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №240/24847/22 та направити дану справу до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.10.2023, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу про залишення без задоволення поданої заяви, вказав, що така заява не підлягає задоволенню у зв`язку з передчасністю її подання.

Однак, на думку апелянта, такий висновок суду не можу слугувати обґрунтуванням прийнятого рішення, оскільки стаття 383 КАС України встановлює чітку вимогу, згідно якої, суд залишає відповідну заяву без задоволення виключно у єдиному випадку, а саме за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи.

Водночас, апелянт вказує, що в оскаржуваній ухвалі відсутні висновки суду про відсутність таких обставин, а тому таке рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, постановленого в заяві.

Висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають обставинами справи, оскільки в ній відсутні будь-які підтверджуючі дані, що насправді свідчили б про передчасність подання ОСОБА_1 заяви.

На думку апелянта ст. 383 КАС України містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має право спонукати до вчинення дій для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", і лише після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а таке і надалі залишається не виконаним, в такої особи виникає право звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що після видачі виконавчого листа у справі №240/24847/22, заявник звернула його до примусового виконання відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", у подальшому зверталась до відповідача за роз`ясненнями щодо вжитих ним заходів на виконання постанови державного виконавця, на що жодної інформації не отримала, а вимоги рішення суду так і залишились невиконаними як на момент подачі заяви, так і до цього часу.

В подальшому, після використання всіх можливих заходів для виконання рішення суду, ОСОБА_1 звернулась із заявою у порядку ст. 383 КАС України, оскільки останнє і надалі залишається не виконаним. Саме тому, висновок суду першої інстанції про передчасність подання заяви, наведений в оскаржуваній ухвалі, не відповідає обставинам справи, оскільки момент виникнення у позивача права на звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, слід пов`язувати саме із закінченням строку виконання відповідачем вимоги державного виконавця, про що нею зазначалось в заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати з 04.04.2022 ОСОБА_1 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 04.04.2022 призначити та щомісячно проводити ОСОБА_1 нарахування та виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

Враховуючи, що сторонами у справі вказане рішення не оскаржувалось, що судове рішення набрало законної сили 23.02.2023.

Також, з матеріалів справи встановлено, що 07.04.2023 позивачем подано до суду першої інстанції заяву про роз`яснення судового рішення, в якій позивач зазначила, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії та призначеної позивачу доплати до пенсії за рішенням суду у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2022 року. При цьому, позивачем долучено копію відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.04.2023 зі змісту якої встановлено, що відповідачем на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії з урахуванням підвищення як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, встановленому у розмірі 4962,00 грн (2481,00 грн *2). Виплата належної позивачу суми пенсії здійснюється з квітня 2023 року, а сума заборгованості за період з 04.04.2022 по 31.03.2023, що утворилась внаслідок перерахунку пенсійних виплат за судовим рішенням, складає 59 047,80 грн.

13.10.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , яка подана в порядку ст.383 КАС України, в якій заявник просить:

- витребувати докази у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ), а саме копії відповідей на звернення; від 02.05.2023 № 0600-0202- 8/4737, від 11.04.2023 № 0600-0306-8/40245, від 31.03.2023 № 0600-0202- 8/36806;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 у справі №240/24847/22 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2023 доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб без урахування зміни такого розміру протягом відповідного року згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення;

- установити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області п`ятнадцятиденний строк для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Залишаючи подану заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень-відповідача у справі приписів ст. 383 КАС України можливе лише в разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Так, суд вказав, що в контексті розуміння вимог чинного законодавства, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

В даному випадку, позивач звернулася до суду із вимогами в порядку статті 383 КАС України, обґрунтовуючи необхідність застосування судом окремої ухвали з підстав неналежного розрахунку розміру доплати до пенсії на виконання рішення суду.

Суд першої інстанції також вказав, що при встановленні неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій, важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності та/або дії, її фактичні підстави, а також шкідливість/протиправність для прав та інтересів заінтересованої особи.

Відповідно до ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Суд першої інстанції встановив, що поданий заявником виконавчий лист звернуто до примусового виконання та постановою державного виконавця відкрите виконавче провадження.

Положеннями статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду доказів, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення (лише відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа виданого у даній справі), а відтак, звернення позивача із заявою в порядку ст. 383 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону №1404-VIII першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця, у зв`язку з чим наявні підстави для залишення без задоволення поданої ОСОБА_1 заяви.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Наведені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення ст.383 КАС України.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Частиною 1 та 2 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Положеннями ч.4 ст.383 КАС України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Частиною 6 ст.383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, суд застосовує до суб`єкта владних повноважень - відповідача положення ст. 383 КАС України та постановляє окрему ухвалу в разі встановлення факту невиконання відповідачем дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

За приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень-складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі №240/24847/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати з 04.04.2022 ОСОБА_1 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 04.04.2022 призначити та щомісячно проводити ОСОБА_1 нарахування та виплату підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Враховуючи, що сторонами у справі вказане рішення не оскаржувалось, суд зауважує, що судове рішення набрало законної сили 23.02.2023.

З матеріалів справи встановлено, що 25.07.2023 ОСОБА_1 подано до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про примусове виконання рішення та відповідно виконавчий лист по справі, виданий Житомирським окружним адміністративним судом.

Враховуючи відсутність документів в матеріалах справи стосовно відкриття виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем дій на виконання рішення суду, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023 витребувано у відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) інформацію про хід виконавчого провадження №72605841 та дій, які здійснювались державним виконавцем щодо виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 в межах виконавчого провадження №72605841.

02.01.2024 до суду від відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) надійшла витребувана інформація, зі змісту якої судом встановлено наступне.

Так, 24.08.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам для відома та виконання.

02.10.2023 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) відповідачем надано інформацію, в якій відповідачем зазначено, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 з 04.04.2022 проведено перерахунок підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб застосовано на день порушеного права.

В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії позивача на даний час становить 11739,74 грн, в тому числі 4962,00 грн підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення суду (2481,00 грн х 2).

З 01.04.2023 виплата пенсії здійснюється у розмірі, визначеному на виконання рішення суду. За період з 04.04.2022 по 31.03.2023 нарахована доплата в сумі 59047,80 грн, що підтверджується відповідним розрахунком доплати.

Також, вказано, що рішення виконано добровільно в межах наданих компетенцій та фінансування. При цьому, інформацію про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 у справі №240/24847/22 та про суму нарахованих, але невиплачених коштів надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

18.12.2023 головним державним виконавцем, у зв`язку з поданням стягувачем заяви про невиконання рішення суду, винесено вимогу, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в 5-денний строк виконати рішення суду.

02.01.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100,00 грн, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

Зі змісту вказаної постанови встановлено, що 28.12.2023 боржником здійснено перерахунок пенсії стягувача та з 01.03.2023 по 31.12.2023 призначено доплату до пенсії за рішенням суду у сумі 5368,00 грн, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року. Однак, згідно здійсненого перерахунку пенсії від 28.12.2023 призначено з 01.01.2024 суму доплати до пенсії за рішення суду у розмірі 5368,00 грн, що не відповідає сумі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн для працездатних осіб.

Також, 02.01.2024 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про долучення доказів, а саме копії протоколу про перерахунок пенсії від 28.12.2023 в якій викладено аналогічні обставини щодо здійснення відповідачем перерахунку, які слугували підставою для прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 02.01.2024

Враховуючи вищевикладене, з метою повного з`ясування обставин справи, ухвалою суду від 10.01.2024 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області інформацію щодо виконання постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про накладення штрафу від 02.01.2024 в частині виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року. Також, зобов`язано відповідача надати суду інформацію стосовно того, який розмір прожиткового мінімуму станом на 01.01.2024 застосовано пенсійним органом для розрахунку підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2024.

17.01.2024 до суду від відповідача надійшла інформація на виконання рішення суду, зі змісту якої судом встановлено наступне.

Так, на виконання рішення суду відповідачем з 04.04.2022 проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії в розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, тобто з 01.01.2022 в розмірі 2481,00 грн, з 01.01.2023 2684,00 грн.

За період з 04.04.2022 по 31.01.2024 нарахована доплата до пенсії у розмірі 64 235,80 грн. З 01.02.2024 виплата пенсії буде здійснюватися у розмірі, визначеному на виконання рішення суду.

В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії ОСОБА_1 на даний час становить 12 145,74 грн, в тому числі 5368,00 грн підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення суду (2684,00 грн х 2).

Щодо визначення розрахункової величини для проведення розрахунку доплати до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення з 01.01.2024, відповідач вказав, що з 01.01.2024 прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (Закон №3640), відповідно до ст.8 якого розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішенням суду, становить 1600 грн.

Відповідач зазначає, що оскільки Законом №3640 врегульовано застосування показника мінімальної заробітної плати при виконанні рішень судів, а тому за рішенням суду, які набрали законної сили до 01.01.2024, та на виконання яких проведено перерахунок пенсії виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, з 01.01.2024 розмір пенсійної виплати не переглядається, а підлягає застосуванню показник мінімальної заробітної плати, визначеної Законом №3640, в розмірі 1600 гривень.

Колегія суддів, визначаючись щодо викладених вище обставин, наданих пояснень та встановлених обставин даної справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з матеріалів справи, а саме з копії розрахунку суми, що підлягає виплаті ОСОБА_1 , судом встановлено, що сума підвищення до пенсії за січень, лютий та березень 2023 року нарахована позивачу в розмірі 4 962,00 грн ( а.с. 55, зворотна сторона).

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області «Про надання інформації» від 02.10.2023 №06СО-030А-8/102900, наданого в межах виконавчого провадження, пенсія позивача, на момент надання вказаної відповіді, становила 11 739,74 грн, в тому числі 4962,00 грн підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення.

Вказане свідчить про те, що пенсійним органом для розрахунку вказаної доплати щомісячно на 2023 рік застосовано розмір прожиткового мінімуму, визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» в розмірі 2481,00 грн.

Також, зі змісту розрахунку пенсії ОСОБА_1 від 26.11.2023, судом встановлено, що пенсійним органом з 01.01.2024 по 29.02.2024, та з 01.03.2024 визначено розмір підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5368 грн, що свідчить про застосування Головним управління Пенсійного фонду України прожиткового мінімуму в розмірі 2684 грн, тобто в розмірі, який визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», а не Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

В листі від 17.01.2024 №0600-0305-7/6770, наданому до суду, пенсійний орган зазначив, що в постанові про накладення штрафу від 02.01.2024 державний виконавець вказав про те, що рішення суду боржником не виконано станом на 28.12.2023 в частині нарахування доплати до пенсії не у сумі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік». Відповідач також вказує, що станом на 28.12.2023 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» не набрав чинності, а відтак підстави для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на вказану дату, виходячи з розміру двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених станом на 01.01.2024 відсутні.

Отже, на думку відповідача державний виконавець у постанові про накладення штрафу від 02.01.2024 вимагає від пенсійного органу здійснення перерахунку пенсії з урахуванням Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» станом на 28.12.2023, тобто на той момент, коли вказаний Закон ще не набрав чинності на не вступив в дію.

Однак, надаючи оцінку діям пенсійного фонду щодо проведеного перерахунку станом на 26.12.2023 та визначення розміру підвищення до пенсії в розрізі встановлених обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем самостійно вказано, що розмір підвищення до пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 29.02.2024 складає 5368 грн, з 01.03.2024 становить 5368 грн.

Тобто, пенсійним органом здійснювався розрахунок розміру доплати до пенсії ОСОБА_1 на 2024 рік, у зв`язку з чим аргументи відповідача про неможливість застосування в межах спірних правовідносин Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» колегія суддів оцінює критично, оскільки в іншому випадку розрахунок суми пенсії позивача з урахуванням щомісячної доплати до пенсії закінчувався груднем 2023 року.

Отже, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про допущення Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області систематичного порушення розрахунку позивачу розміру щомісячної доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що заява подана в порядку статті 383 КАС України, підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

За правилами статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

За приписами частини шостої статті 383 КАС за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 249 КАС суд виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

Згідно частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем норм чинного законодавства при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року, а тому у даному випадку наявні усі правові підстави для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 , про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі №240/24847/22 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2023 щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року без урахування зміни розміру прожиткового мінімуму, встановленого відповідними Законами про Державний бюджет України на календарни рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі №240/24847/22.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області місячний строк з дня отримання (вручення) копії цієї постанови для подання до суду першої інстанції доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі №240/24847/22.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.