Справа № 420/14630/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/14630/23

Суддя-доповідач П`ятого апеляційного адміністративного суду Шевчук О.А., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "ГЕЛІОС-ВАН" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 р. адміністративний позов задоволено.

На зазначене рішення суду Одеська митниця подала апеляційну скаргу.

До апеляційної скарги апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій апелянт просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року та відкрити провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року. В обґрунтування заяви апелянт зазначає, що на дату повернення апеляційної скарги у Одеської митниці були відсутні бюджетні надходження коштів на оплату судового збору, оскільки в умовах воєнного стану її фінансування, як і інших державних установ, є обмеженим. Проте, апеляційна скарга була повернута апелянту у зв`язку з несплатою судового збору. Як зазначає апелянт, ним в найкоротші терміни було подано повторну апеляційну скаргу та були усунуті підстави, з яких первісна апеляційна скарга була повернута, а саме: був сплачений судовий збір.

Також, до апеляційної скарги апелянтом надано платіжну інструкцію №2467 від 30 листопада 2023 року про сплату судового збору у розмірі 6441,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутись до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду було ухвалено у письмовому провадженні 31 липня 2023 року.

На зазначене рішення суду першої інстанції Одеською митницею було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року апеляційна скарга Одеської митниці була залишена без руху у зв`язку з несплатою судового збору за подачу апеляційної скарги та надано апелянту десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

13 вересня 2023 року до суду надійшло заява Одеської митниці, в якому апелянт просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги. У випадку неможливості відстрочити продовжити строк усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у задоволенні заяви Одеської митниці про відстрочення сплати судового збору або продовження строку для усунення недоліків відмовлено. Апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 р. повернуто скаржнику.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, ухвалу про повернення апеляційної скарги доставлено до електронного кабінету Одеської митниці 20.09.2023 року о 18:26.

02 січня 2024 року Одеською митницею через систему Електронний суд повторно подано апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року.

Таким чином, повторно апеляційну скаргу подано через більше ніж три місяці після отримання ухвали про повернення апеляційної скарги та через більше ніж п`ять місяців після ухвалення оскаржуваного рішення.

Суд не приймає до уваги доводи апелянта щодо пропуску строку, які зазначені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження оскільки, в ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Про це зазначає ЄСПЛ у своїх рішеннях.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі Устименко проти України.

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача поважних причин для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

При цьому суд зазначає, що в ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Цє пов`язано з тим, що держава має дотримуватися принципу належного урядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Зокрема, на це ЄСПЛ звертав увагу у п. 74 рішення Лелас проти Хорватії: Держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків, 'іншими"словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Також, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб в тому числі при оскарженні судових рішень у судовому порядку. Будь-які зволікання зі сплатою судового збору у строк, встановлений законодавцем для оскарження судового рішення, та звернення з клопотанням про поновлення строку на оскарження через несплату судового збору вже саме по собі є порушенням принципу "належного урядування" про-який говорить ЄСПЛ.

Держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень через невчасну сплату судового збору та будь-які проблеми, що виникають під час внутрішньої процедури узгодження його сплати. Як зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, такі помилки, допущені органами державної влади, не повинні виправлятися за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (в даному випадку - позивача, у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, винесеного на його користь).

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги особі, яка її подала, а саме: зазначити підстави, які перешкоджали апелянту повторно подати апеляційну скаргу без невиправданих затримок та зайвих зволікань або вказати інші підстави для його поновлення.

Крім того, подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: у справі не повністю сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Позовна заява містить вимогу майнового характеру.

При оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні Закону України "Про судовий збір" є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, сума 235269,56 грн. (10557,12(дол. США)-10277,6600(дол. США)х36,5686(курс валюти, зазначений в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів) + (9032,13(дол. США)-6864,0800(дол. США)х36,5686(курс валюти, зазначений в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів) + (14621,51(дол. США)-10635,3700(дол. США)х36,5686(курс валюти, зазначений в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів)), яка становить різницю митних платежів, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою декларантом та митною вартістю, розрахованою митним органом в оскаржуваному рішенні, є ціною позову, з якої має бути обрахований належний до сплати судовий збір, в тому числі й за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, Одеській митниці необхідно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 7455,65 грн. (235269,56х1,5%х150%х0,8). Відповідно до платіжної інструкції №2467 від 30 листопада 2023 р., наданої до апеляційної скарги, як доказ сплати судового збору, апелянтом сплачено 6 441,60 грн. Отже, Одеською митницею недоплачено 1 014,05 грн.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду повинно бути перераховано або внесено на рахунок:

банк Казначейство України (ЕАП), код банку 899998

код класифікації доходів бюджету 22030101 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)"

відомча ознака "81" (Апеляційні адміністративні суди):

рахунок UA1015758,

отримувач - ГУК в Одеській області /Приморський р-н/22030101

код за ЄДРПОУ отримувача - 37607526

в сумі 1 014,05 грн., а тому апеляційна скарга, відповідно до вимог ч.1 ст.169 КАС України має бути залишена без руху, з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

З огляду на вищезазначене, Одеській митниці необхідно надати: документ про доплату судового збору та зазначити підстави, які перешкоджали апелянту повторно подати апеляційну скаргу без невиправданих затримок та зайвих зволікань або вказати інші підстави для поновлення строку, у зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без руху.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 169 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Також, суд вважає за необхідне витребувати справу №420/14630/23 за адміністративним позовом Приватного підприємства "ГЕЛІОС-ВАН" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та та картку відмови в прийнятті митної декларації.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 169, 296, 298, 299 КАС України, суддя -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без руху.

Надати апелянту десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

Роз`яснити Одеській митниці, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги в частині доплати судового збору, відповідно до ст.169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику, а у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги в частині пропуску строку на подання апеляційної скарги у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Витребувати у Одеського окружного адміністративного суду справу №420/14630/23 за адміністративним позовом Приватного підприємства "ГЕЛІОС-ВАН" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та та картку відмови в прийнятті митної декларації.

Ухвала у касаційному порядку не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач О.А. Шевчук