Справа № 208/8700/23
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/8700/23
№ провадження 2-а/208/64/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд місто Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.

за участю: секретаря судового засідання Шостак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янському адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Зубка Віталія Олексійовича, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення», -

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

26 вересня 2023 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська через систему «Електронний суд» звернулась позивач ОСОБА_1 до старшого інспектора Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Зубка Віталія Олексійовича та Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області з позовною заявою «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення», в якому просила суд:

- забезпечити позовні вимоги про що винести відповідну ухвалу суду шляхом заборони відповідальним особам Кам`янського районного управління поліції передавати на виконання до Державної виконавчої служби адміністративну постанову серії ЕАТ №7769590 до прийняття остаточного рішення по справі;

- витребувати в Кам`янському районному управлінні поліції, яке перебуває за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, проспект Аношкіна 7/42 копію матеріалів адміністративної справи за наслідком якої винесену постанову серії ЕАТ №7769590 від 19.09.2023р. о 15:45:46.

- постанову Відповідача серії ЕАТ № 7769590 від 19.09.2023р. о 15:45:46. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП України, - визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо мене, - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі: 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та судовий збір за забезпечення позовної заяви у розмірі: 805 (вісімсот п`ять) гривень 21 копійка, а разом: 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні 01 копійка.

2. Позиція сторони позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що19.09.2023р. приблизно о 23:20 позивачці надійшло повідомлення з додатку «ДІЯ» про наявність штрафу за адміністративною постановою серії ЕАТ №7769590 від 19.09.2023р. Вона звернулась до Кам`янського РУП з заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме службове підроблення, оскільки на неї будь хто 19.09.2023 р. адміністративну постанову не складав, будь куди для складання постанови її не запрошували, будь яких правил дорожнього руху за ч.1 ст. 122 УУпАП вона не порушувала, де вона отримала талон повідомлення ЄО № 18382, в якому зазначено, що 20.09.2023р. з заявою звернулась ОСОБА_1 яка прохає НПУ провести перевірку стосовно складення постанови ЕАТ №7769590 до якої вона не має жодного відношення, а також вважає це службовим підробленням.

20.09.2023р. позивач звернулась з клопотанням до начальника Кам`янського РУП Клешні О. з проханням надати копію постанови серії ЕАТ №7769590 від 19.09.2023р. яка була наявна у додатку «ДІЯ». 25.09.2023р. їй було надано постанову серії ЕАТ № 7769590, згідно якої, вбачається що вона оформлена 19.09.2023р. о 15:45:46, де місце розгляду справи вказано АДРЕСА_1 , але в цей час о 15:45:46 вона знаходилась за адресою АДРЕСА_2 , що можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які разом з позивачкою перебували за місцем праці чоловіка позивачки, ОСОБА_2 по проспекту Аношкіна 80/1 магазин «IBIZA».

Крім того в оскаржуваній постанові зазначено, що 19.09.2023р. о 14:46:17, м. Кам`янське, Сержанта Коновалова 18/26, водій здійснив зупинку ТЗ ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив п.15.9.г. ПДР - Порушення заборони зупинки на пішохідних переходах, де в графі транспортний засіб (марка, модель, реєстраційний номер, належність) зазначено лише MITSUBISHI PAJERO AE0438EA, але Власника транспортного засобу не зазначено.

Транспортний засіб зазначений в постанові, а саме автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO» д.н.з. НОМЕР_2 позивачці не належить, право керування через додаток «ДІЯ» їй жодна особа не надавала, а тому за дії власника транспортного засобу автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO» д.н.з. НОМЕР_2 , позивач відповідати не має.

Позивач зазначає про відсутність будь яких додатків до оскаржуваної постанови, будь яких попереджень про розгляд адміністративної справи, без роз`яснення прав на захист та прав передбачених статтею 268 КУпАП у зв`язку з чим вважає, що оскаржувана постанова серії ЕАТ № 7769590 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки будь яких правопорушень передбачених статтею 122 КУпАП позивач не вчиняла.

Позивач вважає, що Відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням прав та правових гарантій позивача, а саме: оскаржувану Постанову винесено на місці вчинення правопорушення (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено без присутності позивача, а тому вона була позбавлена скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

Факт, що винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання можливості на реалізацію відповідних прав, є порушенням право особи, яка притягається до відповідальності, - прямо визнаний Конституційним Судом України у Рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року. До постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експерта, речових доказів, тощо. За таких умов постанову слід визнати такою, що її винесено без достатніх доказів.

Таким чином оскаржувана Постанова серії ЕАТ № 7769590 від 19.09.2023р. о 15:45:46. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП України, відносно позивача є протиправною та підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю. Також позивач просить покласти судові витрати на відповідача.

3. Позиція сторони відповідача.

Представник Відповідача Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області скористався своїм правом та направив на адресу суду Відзив, в якому вказав, що 04.12.2023 з веб-порталу «Електронний суд» була роздрукована копія позовної заяви ОСОБА_1 . В позовній заяві Позивач просить суд постанову Відповідача серії EAT № 7769590 від 19.09.2024 о 15:45:46, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП України, - визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо Позивача - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначені вище вимоги відповідач вважає необґрунтованими, оскільки 19.09.2023 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, інспектор СРПП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Зубко Віталій Олексійович, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAT № 7769590.

Згідно п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Позивач у своєму позові, у порядку передбаченому КАС України, оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.09.2023 року серії EAT № 7769590, яка складена інспектором СРПП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Зубко Віталієм Олексійовичем.

Відповідач вважає, оскаржувану постанову від 19.09.2023 року серії EAT № 7769590, якою зафіксовано порушення Позивача, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства, виходячи з наступного:

Як вбачається з постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.09.2023 року серії EAT № 7769590, інспектором СРПП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Зубко Віталієм Олексійовичем, зафіксовано, що 19.09.2023 о 14 год. 46 хв. у м. Кам`янське (Дніпродзержинськ) вул. Сержанта Коновалова, 18/26 водій ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу марки «MITSUBISHI PAJERO», р/н НОМЕР_2 , ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушила п. 15.9 г ПДР України «Порушення заборони зупинки на пішохідних переходах» та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно п.п. 15.9. (г) ПДР України передбачено, що зупинка забороняється, зокрема на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно частини 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що за собою тягне покарання у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідач вважає, що у діях Позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, а оскаржувана постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.09.2023 року серії EAT № 7769590 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Водночас, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.09.2023 року серії EAT № 7769590 складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. На підставі викладеного просять у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі по справі № 208/8700/23 - відмовити в повному обсязі

4. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

26.09.2023 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська через систему «Електронний суд» звернулась позивач ОСОБА_1 до старшого інспектора Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Зубка Віталія Олексійовича та Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області з позовною заявою «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення» (а.с.1-5) .

26.09.2023 року протоколом про автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 12).

29.09.2023 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по справі в частині п.4 та п.5 прохальної частини позовних вимог відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін (а.с.13-14)

03.10.2023 року через канцелярію суду позивачем подано клопотання про забезпечення позовних вимог (а.с.16).

03.10.2023 року протоколом про автоматизований розподіл судової справи раніше призначеному складу суду, клопотання передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 17).

03.10.2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська в задоволенні клопотання відмовлено (а.с.18-20).

03.10.2023 року через канцелярію суду позивачем подано клопотання про витребуванні доказів (а.с.21).

03.10.2023 року протоколом про автоматизований розподіл судової справи раніше призначеному складу суду, клопотання передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 22).

03.10.2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська клопотання - задоволено (а.с.23-25).

16.10.2023 року через канцелярію суду у виконання Ухвали суду від 03.10.2023 року, начальником Кам`янського РУП на адресу суду надіслано копії відеозаписів проведення процесуальних дій (а.с.34,35).

16.10.2023 року через канцелярію суду позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які були долучені (а.с.36,37).

31.10.2023 року через канцелярію суду представником Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції, А.Марченко подано клопотання про заміну відповідача з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції Національної поліції України, на належного відповідача Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області (а.с.38).

16.11.2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська клопотання задоволено, замінено неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції Національної поліції України та Кам`янське районне управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області на належного відповідача Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області (а.с.52-53).

05.12.2023 року на електронну адресу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від належного відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, який було долучено до матеріалів справи (а.с.66-70).

12.12.2023 року через канцелярію суду від належного відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, який було долучено до матеріалів справи (а.с.80-84).

13.12.2023 року представником відповідача було отримано повістку-повідомлення про розгляд справи призначеної на 19.12.2023 рік, що підтверджується підписом та штампом в рекомендованому повідомленні (а.с.88).

19.12..2023 року через канцелярію суду позивачем подано заяву в якій вона наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі (а.с.89).

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в шість днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався своїм правом та направив на адресу суду Відзив на позовну заяву (а.с.66-70, 80-84).

Позивачу роз`яснено право подати до суду Відповідь на Відзив у порядку, передбаченому ст. 163 КАС України, протягом 1 дня з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Від Позивачем Відповідь на Відзив на адресу суду не надходила.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

5. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 19.09.2023 року було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7769590, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок (а.с.8).

Підставою для винесення оскаржуваної Постанови серії ЕАТ № 7769590, стало те, що 19.09.2023 о 14 год. 46 хв. у м. Кам`янське (Дніпродзержинськ) вул. Сержанта Коновалова, 18/26 водій ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу марки «MITSUBISHI PAJERO», р/н НОМЕР_2 , ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушила п. 15.9 г ПДР України «Порушення заборони зупинки на пішохідних переходах» та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті ст. 122 КУпАП ПДР України, в зв`язку з чим ОСОБА_1 визнано винною та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.8).

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає Постанову серії ЕАТ № 7769590 від 19.09.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в Постанові серії ЕАТ № 7769590 від 19.09.2023 року, посилаючись на непорушення нею правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення, скористувалася своїм правом і звернулася до суду з захистом свого порушеного права.

6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 6 статті 121 КУпАП.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 17.09.2020 (справа № 742/2298/17), при розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені такого органу. Таким чином, працівник органів і підрозділів Національної поліції, який має спеціальне звання, не може виступати самостійним відповідачем у справах даної категорії, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, оскільки таким відповідачем є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: центральний орган управління поліцією; територіальні органи поліції.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Таким чином, належним відповідачем у цій справі є територіальний орган поліції, створений як юридична особа публічного права та, відповідно, має власні рахунки, баланси та бюджетні асигнування, а саме Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області.

Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Наведені норми викладені у частині 5 статті 258 КУпАП. Отже, у цій справі складання протоколу не було обов`язковим.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП настає у випадку перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що за собою тягне покарання у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В оскаржуваній постанові інспекторм вказав, що ОСОБА_1 порушила підпункт 15.9(г) Правил дорожнього руху України.

Згідно з підпунктом (г) п.15.9 ПДР України заборонена зупинка на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

Відповідно до вимог ч.2 ст. 77 КАС України Відповідачем не надано належних та допустимих доказів стосовно того, що 19.09.2023 о 14 год. 46 хв. у м. Кам`янське (Дніпродзержинськ) вул. Сержанта Коновалова, 18/26 саме позивач ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу марки «MITSUBISHI PAJERO», р/н НОМЕР_2 , ближче 10 м від пішохідного переходу.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення ним правопорушення, оскільки за правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень за наслідками розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, на підставі яких встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. У п.7 Постанови інспектором вказано, що до постанови нічого не додається, посилання відповідача у відзиві на той факт, що інспектор при винесенні постанови діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, особисто спостерігаючи порушення ПДР, не підтверджено жодними доказами.

Позивач взагалі заперечує факт керування транспортним засобом «MITSUBISHI PAJERO», р/н НОМЕР_2 , оскільки цей транспортний засіб їй не належить та права на керування ним вона не отримувала, саме 19.09.2023 року у час вказаний в оскаржуваній постанові вона не перебувала за адресою зазначеною в оскаржуваній постанові, тому заперечує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки знаходилась зовсім в іншому місці.

Крім порушення норм матеріального права, Позивач також посилався на низку порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Статтею 279 КУпАП врегульовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, нормами цієї статті передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження дотримання поліцейським передбаченої законом процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналогічні вимоги щодо оцінки доказів закріплені ст.252 КУпАП України.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Суд вважає за необхідне зазначити, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коло воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі № 760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № 536/583/17).

Відповідно до роз`яснень, викладених Верховним Судом у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 13.02.2020 в справі №524/9716/16-а, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинна містити інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху

Однак при накладенні на позивача адміністративного стягнення доказів про фіксацію таких порушень в режимі фотозйомки відповідачем у постанові не зазначено.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, вищезазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення Позивачем Правил дорожнього руху.

Така правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17.

Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, Відповідачем надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду, а саме в рішенні ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» (Allenet de Ribemont v. France) від 10.02.1995 року, зазначено, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, що виключає підстави для її притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, ст. 280 КУпАП закріплено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019р. у справі за №724/716/16-а, Верховний Суд виклав правовий висновок, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Згідно ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний та не передбачає права суду першої інстанції визнати неправомірними дії суб`єкта владних повноважень, в тому числі і визнавати складену постанову протиправною.

При таких обставинах та відсутності у справі жодного доказу, котрий би відповідав критеріям його належності й допустимості, як і ненадання відповідачем матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно позивача для його безпосереднього дослідження у судовому засіданні, слід дійти висновку, що у діях позивача відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення, і, як наслідок, про необхідність скасування оскаржуваної постанови із подальшим закриттям провадження у справі на виконання вимог пункту 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, що є обов`язком суду.

Таким чином, перевіривши оскаржувану постанову за критеріями, встановленими частиною 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення було прийнято не на підставі і не у спосіб, що визначений Конституцією і законами України, що тягне за особою невідповідність іншим критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності і взаємозв`язку є достатніми для висновку про відсутність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, то в межах наданих статтею 286 КАС повноважень, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

7. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд, урахувавши положення ст. 139 КАС України щодо правил розподілу судових витрат, вирішивши питання, регламентовані п.п. 1-4 ч.9 цієї ж статті, як то, чи пов`язані судові витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмет спору, поведінку сторін під час розгляду справи, зокрема, наявність безпідставних тверджень з їх боку, при розподілі судових витрат, які у цьому випадку складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із залученням експерта, виходив із наступного.

Оскільки позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Позивача судовий збір в сумі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні 01 копійка.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 152-1 ч.1, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Зубка Віталія Олексійовича, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення» задовольнити частково.

Постанову серії ЕАТ № 7769590 від 19.09.2023 року про накладення адміністративного стягнення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ 40108866, юридична адреса: 49101, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Троїцька, 20 Ана користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір в розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні 01 копійка.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Повний текст рішення був складений у строк передбачений ч. 3 ст. 243 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідачі:

Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області, , юридична адреса: 49101, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Троїцька, 20 А, еmail: .

Зубко Віталій Олексійович, старшого лейтенанта поліції, старший інспектор Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, юридична адреса: 51900, м. Кам`янське Дніпропетровської області, пр. Аношкіна № 7/42.

Суддя Івченко Т. П.