Справа № 620/3254/22
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 січня 2024 року Чернігів Справа № 620/3254/22
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Житняк Л.О.,
за участі секретаря Якуш І.В.,
представника відповідача Варги О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про накладення штрафу по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача у видачі розрахунку пенсії, розрахунку індексації пенсії та розрахунку 3% річних за період з 01.01.2016 по 31.03.2019 протиправною;
- зобов`язати відповідача видати, засвідчені належним чином, детальний та помісячний розрахунок пенсії позивача за минулий час, за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, без обмеження його максимальний розміром відповідно до довідки від 28.04.2021 №101/8988 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з відрахуванням вже виплачених сум коштів;
- зобов`язати відповідача видати, засвідчені належним чином, детальний та помісячний розрахунок індексаційних виплат пенсії позивача за минулий час, за період з 01.01.2016 по 31.03.2019;
- зобов`язати відповідача видати, засвідчені належним чином, розрахунок 3% річних за кожний рік невиплати пенсії за минулий час з 01.01.2016 по 31.03.2019 з вини ГУПФУ в Чернігівській області, яку встановив суд України, визнавши нездійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016 протиправним.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 , в частині, що стосується витребування розрахунків та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 17.02.2022 в частині, що стосується витребування розрахунків.

Рішення суду від 01.08.2022 набрало законної сили 28.11.2022.

Зважаючи на те, що рішення суду відповідачем не виконано, позивачем було подано до суду заяву про встановлення судового контролю, в якій позивач просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22 з урахуванням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 у справі №620/4040/23 шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання вказаних судових рішень та встановити відповідний строк для цього (7 днів).

Ухвалою суду від 09.11.2023 заяву ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надати суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22, у місячний строк з дня набрання чинності цією ухвалою.

12.12.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду (ЧОАС) від 01.08.2022 у справі №620/3254/22, який також одержано позивачем.

18.12.2023 позивачем подано до суду клопотання про накладення штрафу в порядку та відповідно до ч.4 ст.382 КАС України, в якому позивач зазначає, що звіт одержаний ним без жодного додатку.

Також зазначає, що інформація у звіті суперечлива та стосується дій боржника, які не доведені боржником відповідними письмовими доказами розрахунками з вказанням конкретних грошових сум, до винесення рішення суду від 09.05.2023 у справі №620/4040/23.

Тому на його думку, вказані дії боржника не відповідають та суперечать встановленим судом обставинам по виконанню судового рішення, які вказані у рішенні ЧОАС від 09.05.2023 у справі №620/4040/23, тому не є правдивими в питанні виконання рішення суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22.

Зазначає, що з моменту набрання чинності рішенням суду від 09.05.2023 у справі №620/4040/23 по теперішній час стягувачу не надано жодних розрахунків відповідно до рішення у справі №620/3254/22.

Таким чином вважає, що боржник не надав доказів-розрахунків виконання рішення суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22 з урахуванням вже встановлених судом обставин за період з 01.01.2016 по 30.03.2019. При цьому, перешкод у боржника для здійснення та видачі стягувачу перерахунків пенсії з 01.01.2016 по 30.04.2019 та розрахунків інфляційних виплат та 3% річних з вказанням сум нарахованих грошей за вказаний період боржником не вказано, та такі перешкоди не існували та не існують. Що стосується надання боржником доказів-розрахунків пенсії за минулий час, інфляційних виплат та 3% річних за виконанням рішення ЧОАС від 01.08.2022 у справі №620/3254/22 за період з 01.04.2019, то боржник у Звіті повністю проіґнорував вказаний період. У тому числі проігноровані встановлені обставини у рішення ЧОАС від 09.05.2023 у справі №620/4040/23 щодо розрахунків інфляційних виплат та 3% річних, та не надані вказані розрахунки та перерахунки пенсії без обмеження максимальним розміром за минулий час з 01.04.2019 по теперішній час. При цьому, перешкод у боржника для здійснення та видачі стягувачу перерахунків пенсії з 01.04.2019 та розрахунків інфляційних виплат та 3% річних з вказанням сум нарахованих грошей за вказаний період боржником не вказано, та такі перешкоди не існували та не існують.

Суд ухвалою від 10.01.2024 призначив до розгляду клопотання про накладення штрафу у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії на 10 год. 00 хв. 18.01.2024.

Судове засідання було відкладено на 23.01.2024 на 11 год 00 хв, у зв`язку з неявкою представника відповідача.

Заявник в судове засідання не з`явився. Про розгляд заяви повідомлялися належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Розгляд клопотання просив провести без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив прийняти звіт про виконання рішення суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22, а в задоволенні клопотання позивача відмовити.

Вирішуючи вказану заяву, суд зважає на таке.

В силу ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

На підставі аналізу ст.3, ст.8, ч.1 та ч.2 ст.55, ч.1 та ч.2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.14 та ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду;2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком. Таке формулювання обумовлює необхідність доведення наявність підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Тобто встановлення судового контролю залежить від обставин, зокрема, наявності суттєвих перешкод у реалізації виконання судового рішення.

За змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач має навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Таким чином, правове регулювання питання встановлення судового контролю передбачає можливість суду зобов`язати відповідача (боржника) подати звіт про виконання рішення суду ухваленого у даній справі, якщо буде доведено, намір відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Для цілей ст.6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) зазначив, що правові норми КАС України, які регламентують порядок судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Як вбачається зі звіту та доданих до нього доказів, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13.03.2023 №2500-0306-8/16513 ОСОБА_1 надіслані засвідчені належним чином копії перерахунків пенсії з 20.12.2016, з 01.05.2017, з 01.10.2017, з 01.12.2018 без обмеження максимальним розміром та помісячний розрахунок пенсії за минулий час без обмеження максимальним розміром з відрахуванням вже виплачених сум та засвідчені належним чином копії перерахунків пенсії з 01.01.2016, з 01.05.2016, з 01.12.2016, та з 31.03.2019 з обмеженням максимальним розміром.

Вищезазначеним листом ОСОБА_1 повідомлено про те, що надати засвідчені належним чином копії перерахунків пенсії з 01.01.2016, з 01.05.2016, з 01.12.2016, та з 31.03.2019 по 31.03.2019 не має можливості, оскільки вони відсутні у пенсійній справі. Перерахунки пенсії з 20.12.2016, з 01.05.2017, з 01.10.2017, з 01.12.2018 без обмеження максимальним розміром надати раніше не було можливості, оскільки перерахунок пенсії ОСОБА_1 з грошового забезпечення, визначеного в довідці про розмір грошового забезпечення від 28.04.2021 №101/8988, без обмеження максимальним розміром був проведений тільки у лютому 2023 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 у справі №620/7591/22, яке набрало законної сили 30.01.2023.

Крім того, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22, Головним управлінням надіслано на адресу ОСОБА_1 лист від 17.03.2023 №2500-0404-8/17794, до якого додані розрахунки індексаційних виплат за минулий час та розрахунок 3% річних за кожен рік невиплати пенсії за минулий час з 01.02.2016 по 31.03.2019 (а.с.103, 104).

Щодо тієї обставини, що в графі «3% річних за кожний рік невиплати пенсії за минулий час» та «сума індексаційних виплат за відповідний місяць» відсутня інформація, суд звертає увагу, що на виконання рішення суду Головним управлінням ОСОБА_1 було надіслано лист від 06.12.2023 №2500-0306-8/81927, в якому повідомлено про те, що на виконання постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 22.06.2017 та додаткової постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 07.07.2017 у справі №750/5117/17 в липні 2017 року йому проведено перерахунок пенсії за січень 2016 року в межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки на виконання постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 22.06.2017 та додаткової постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 07.07.2017 у справі №750/5117/17 позивачу було нараховано та виплачено пенсію за січень 2016 року в розмірі 10740 грн, доплата пенсії за січень 2016 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №620/7499/21 відсутня.

При цьому з матеріалів справи не вбачається, що позивачу здійснювалась виплата заборгованості згідно рішень судів, які передбачали перерахунок пенсії з 01.01.2016, а тому ні індексаційні виплати, ні 3% річних за кожен рік невиплати пенсії за минулий час з 01.01.2016 по 31.03.2019 не нараховувались. Як вказує відповідач, нарахована сума заборгованості знаходиться в черзі на виплату. Суд погоджується з поясненням відповідача в цій частині, тому, що невідомо, яка сума заборгованості буде виплачена, оскільки залежить від періоду виплати, а індексаційні виплати та 3% річних, що генеруються автоматично в день виплати заборгованості, неможливо розрахувати наперед.

Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 у справі №560/523/19 зазначив, що накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Враховуючи наведене суд вважає, що відсутні підстави вважати про наявність обставин які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень або які свідчать про ухилення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від виконання рішення суду.

З огляду на наведене, у задоволенні заяви позивача про накладення штрафу на боржника слід відмовити та прийняти поданий 12.12.2023 звіт про виконання рішення суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22.

Керуючись статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу відмовити.

Прийняти поданий 12.12.2023 звіт про виконання рішення суду від 01.08.2022 у справі №620/3254/22.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 294-297 КАС України.

Суддя Л.О. Житняк