Справа № 480/7499/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2024 р. Справа № 480/7499/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - третя особа, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій, з урахуванням уточненого позову (а.с.33-36), просила:
2) зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.04.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.03.1995 по 18.05.1997.
Вимоги вмотивовані тим, що позивач 28.04.2023 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, втім рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 05.05.2023 їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу. Серед іншого, позивачу не враховано до стажу період роботи з 24.03.1995 по 18.05.1997, оскільки дата підстави звільнення не зазначена. Втім позивач вважає, що згідно із статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, згідно положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права. Працівник не може відповідати за правильність та неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Відтак, вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.
Ухвалою суду від 07.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою витребувано додаткові докази у справі у відповідача, які останнім на виконання вимог ухвали суду було надано (а.с.41-58).
Також відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.59-62), в якому представник просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що у позивача відсутній страховий стаж для призначення пенсії. ОСОБА_1 не враховано період роботи з 24.03.1995 по 18.05.1997, оскільки у записі про звільнення відсутня дата та не зазначена підстава звільнення. Уточнюючі довідки за вказаний період не подавалися.
Наголосив, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.03.2020 по справі № 155/1180/17 дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи періодів роботи зазначених у трудовій книжці, яка не оформлена у встановленому порядку.
Таким чином, у ГУ ПФУ в Донецькій області наявні підстави для відмову у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи та навчання, зазначених у трудовій книжці та інших документах Позивача, у зв`язку з тим, що ці документи оформлені з порушенням вимог чинного законодавства.
З огляду на наведене, приймаючи оскаржуване рішення, ГУ ПФУ в Донецькій області діяло на підставі та в межах своїх повноважень, у спосіб, що передбачений приписами чинного законодавства України.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 28.04.2023 до відділу обслуговування громадян № 1 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.55).
До заяви додала, в т.ч. копії паспорту, РНОКПП, трудову книжку, довідку про взяття на облік ВПО, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, свідоцтво про укладення шлюбу, свідоцтво про розірвання шлюбу, атестат про професійно-технічну освіту (а.с.5-16, 19, 22, 43, 45, 47-54).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Суд встановив, що позивач досягнула 60-річного віку 26.05.2022. Таким чином, для призначення позивачу пенсії за віком після набуття нею встановленого законом 60-річного віку, її загальний страхований стаж повинен був становити не менше 29 років.
Разом з тим, згідно ч.2 ст.26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
Також, згідно ч.3 ст.26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.
За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях. (ч.ч.2,3 ст. 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).
Так, з копії трудової книжки позивача від 06.08.1980 серії НОМЕР_2 (а.с.11-16, 56-58) судом встановлено, що 24.03.1995 позивач розпочала працювати в ТОВ філії ПКП "Рута" ЛТД на посаді продавця виїзної торгівлі (запис №11 трудової книжки), 03.04.1995 переведена на посаду продавця магазину №1 згідно наказу №6 від 03.04.1995 (запис №12 трудової книжки), а 18.05.1997 - звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП за угодою сторін згідно наказу №8 (запис №13 трудової книжки).
Тобто, у спірний період з 24.03.1995 по 18.05.1997 позивач працювала в ТОВ філіал ПКП "Рута" ЛТД на посаді продавця виїзної торгівлі та продавця магазину №1.
Як вбачається з оскаржуваного рішення від 05.05.2023 (а.с.19, 53), період роботи позивача з 24.03.1995 по 18.05.1997 не зарахований позивачу до страхового стажу, оскільки не зазначена дата підстави звільнення.
Також у відзиві ГУ ПФУ в Донецькій області додатково вказує, що у записі про звільнення не зазначена підстава звільнення.
Однак, суд не може погодитися з такими доводами ГУ ПФУ в Донецькій області з огляду на наступне.
У відповідності до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За правилами п.п.1,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).
Згідно із п.3 Порядку від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці в і д с у т н і необхідні з а п и с и або містяться неправильні чи неточні записи п р о п е р і о д и роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
При цьому на момент внесення записів за спірний період Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58).
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 58 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4 Інструкції № 58).
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції № 58).
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.
Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.
Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про не зарахування спеціального стажу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Крім того, згідно із п.2 Порядку від 12.08.1993 №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
При цьому згідно ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Частиною 1 ст.101 Закону України Про пенсійне забезпечення також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, суд зазначає, що при виникненні у ГУ ПФУ в Донецькій області сумнівів щодо права позивача на зарахування періоду роботи до страхового стажу позивача, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Крім того позивачем самостійно було вчинено дії щодо витребування додаткових доказів на підтвердження трудового стажу у спірний період, втім листом Бахмутської міської ради від 30.06.2023 було повідомлено, що відомості про місцезнаходження документів з кадрових питань щодо підприємства "Рута" ЛТД в архівному відділі відсутні (а.с.17).
Втім суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу чи інших документах не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення відповідних документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
У постанові від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а Верховний Суд наголосив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).
Натомість у цій справі матеріалами справи підтверджено, що трудова книжка позивача Натомість у цій справі матеріалами справи підтверджено, що трудова книжка позивача від 06.08.1980 серії НОМЕР_2 (а.с.11-16, 56-58) містить записи про роботу позивача у ТОВ філії ПКП "Рута" ЛТД з 24.03.1995 по 18.05.1997 на посаді продавця виїзної торгівлі та продавця магазину №1 (№№11-13), які завірені підписом повноважної особи та чітким відтиском печатки вказаного підприємства. від 06.08.1980 серії НОМЕР_2 (а.с.11-16, 56-58) містить записи про роботу позивача у ТОВ філіал ПКП "Рута" ЛТД з 24.03.1995 по 18.05.1997 на посаді продавця виїзної торгівлі та продавця магазину №1 (№№11-13), які завірені підписом повноважної особи та чітким відтиском печатки вказаного підприємства.
При цьому, не зазначення у записі №13 про звільнення ОСОБА_1 дати документу, на підставі якого внесено такий запис у трудову книжку, жодним чином не впливає на зміст запису в трудовій книжці та не спростовує його. Більш того, щодо посилань відповідача у відзиві на відсутність підстави звільнення, суд наголошує, що у записі №13 чітко визначена підстава звільнення 18.05.1997 ОСОБА_1 - за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП.
Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність у записі про звільнення дати документа та підстави звільнення, а тому доходить висновку, що записами №№11-13 у трудовій книжці позивача підтверджено спірний період роботи.
При цьому, посилання представника ГУ ПФУ в Донецькій області на постанову Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 155/1180/17 суд вважає помилковими. Так, дійсно у вказаній постанові Суд дійшов висновку, що подана позивачем трудова книжка ( НОМЕР_3 від 20 лютого 1998 року) не оформлена в установленому порядку. Втім, таких висновків Суд дійшов зовсім за інших фактичних обставин справи, що, у свою чергу, не дозволяє аналогічно застосувати правову позицію у справі № 155/1180/17 до цієї справи.
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази суд доходить висновку, що оскаржуване рішення в частині не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у ТОВ філії ПКП "Рута" ЛТД з 24.03.1995 по 18.05.1997 не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим, з урахуванням ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає необхідним визнати таке рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком в частині не зарахування до її страхового стажу періоду роботи у ТОВ філії ПКП "Рута" ЛТД з 24.03.1995 по 18.05.1997 протиправним та скасувати, та зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 28.04.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у ТОВ філії ПКП "Рута" ЛТД з 24.03.1995 по 18.05.1997, та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.04.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у ТОВ філії ПКП "Рута" ЛТД з 24.03.1995 по 18.05.1997, та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24.01.2024.

Суддя І.Г. Шевченко