Справа № 440/10866/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 р.Справа № 440/10866/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ПЛЮС" та Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2023, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 27.10.23 по справі №440/10866/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ПЛЮС"

до Головного управління ДПС у Полтавській області , Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ПЛЮС" (далі позивач, ТОВ "КВАНТ ПЛЮС", апелянт) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі відповідач-1, ГУ ДПС у Полтавській області, податковий орган, контролюючий орган) та Державної податкової служби України (далі відповідач-2, ДПС України), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення рішень комісії ГУ ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31.01.2023 № 8183965/31618527, № 8183966/31618527, № 8183967/31618527, № 8183968/31618527, № 8183969/31618527, № 8183970/31618527, № 8183971/31618527, № 8183972/31618527;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 6 від 16.11.2021 до податкової накладної № 6 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 7 від 16.11.2021 до податкової накладної № 7 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 8 від 16.11.2021 до податкової накладної № 8 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 9 від 16.11.2021 до податкової накладної № 9 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 10 від 16.11.2021 до податкової накладної № 11 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 11 від 16.11.2021 до податкової накладної № 12 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 12 від 16.11.2021 до податкової накладної №13 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №13 від 16.11.2021 до податкової накладної №3 від 11.06.2021.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року по справі № 440/10866/23 позов ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31.01.2023 № 8183965/31618527, № 8183966/31618527, № 8183967/31618527, № 8183968/31618527, № 8183969/31618527, № 8183970/31618527, № 8183971/31618527, № 8183972/31618527.

Зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16.11.2021 до податкової накладної № 6 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 7 від 16.11.2021 до податкової накладної №7 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2021 до податкової накладної № 8 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 9 від 16.11.2021 до податкової накладної №9 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №10 від 16.11.2021 до податкової накладної № 11 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 11 від 16.11.2021 до податкової накладної № 12 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 12 від 16.11.2021 до податкової накладної № 13 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 13 від 16.11.2021 до податкової накладної № 3 від 11.06.2021 датою їх фактичного подання.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на користь ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" витрати зі сплати судового збору у сумі 21 472,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

ГУ ДПС у Полтавській області, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року по справі № 440/10866/23, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга вмотивована твердженнями про те, що податковий орган не має вказувати у квитанції конкретний перелік документів, необхідних для розблокування податкових накладних та/або розрахунків коригування до них. Вказує про наявність рішення податкового органу про включення позивача до реєстру ризикових підприємств та наводить судження про те, що позивач можливий ризик формування безпідставного податкового кредиту. Вказує на можливе порушення позивачем .п 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 201.10 ст. 201 ПК України стверджуючи про можливе недекларування позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму податку у розмірі 1377,9 тис грн. Також стверджує про неподання позивачем до пакетів документів товарно-транспортних накладних. Звертає увагу на те, що лист з проханням зарахувати кошти, переказані на оплату одного рахунку в рахунок іншого рахунку без отримання відповідної згоди на те уповноваженої особи ТОВ «Альянс 2020» та без доказів отримання такого листа не може свідчити про наявну письмову домовленість між сторонами про оплату одного платежу в рахунок сплати іншого. Вказував на наявність дискреційних повноважень ДПС України в питаннях реєстрації податкових накладних. Вказує на не співмірність стягнутих з ГУ ДПС у Полтавській області витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність у договорі вказівки на номер цієї справи та детального розрахунку витрат на правничу допомогу. Також покликається на те, що позовна заява та заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підписані директором підприємства позивача, а не його представником.

ТОВ "КВАНТ ПЛЮС", не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу , подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року по справі № 440/10866/23 у цій частині та ухвалити нове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.

Апеляційна скарга вмотивована твердженнями про те, що позивач сплатив фіксовану суму гонорару своєму представнику, а ДПС у Полтавській області не навело жодного обґрунтованого доводу щодо не співмірності розміру витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для зменшення витрат на правничу допомогу з 12 000 грн до 8 000 грн.

Другий відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, дійшла висновку, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Полтавській обл.підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" зареєстроване юридичною особою та є платником податку на додану вартість, що не заперечується сторонами.

01.03.2017 між ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" (Постачальник) та КДП "НМУ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" (Покупець) укладений договір поставки №0103-7/17 (далі - Договір №0103-7/17), за умовами якого постачальник зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність покупця товарно-матеріальні цінності, далі товар, у відповідності до видаткових накладних, які є його невід`ємними частинами, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його.

Згідно з пунктом 1.2 Договору №0103-7/17 найменування (асортимент), кількість, вартість товару, що є предметом цього Договору, визначається видатковими накладними.

17.05.2021 сторонами Договору №0103-7/17 була підписана угода про узгодження умов поставки конкретної партії товару, якою погоджені умови поставки партії товару - труба бурильна 73х9,19 G-105 в кількості 81,27т на загальну суму 11499932,56 грн, в т.ч. ПДВ 1916655,43 грн.

Згідно з рахунком № 238 від 17.05.2023 КДП "НМУ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" здійснено попередню оплату за товар на загальну суму 11499932,60 грн.

За першою подією ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" на суму отриманої попередньої оплати були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні: № 6 від 11.06.2021, №7 від 11.06.2021, №8 від 11.06.2021, №9 від 11.06.2021, №11 від 11.06.2021, №12 від 11.06.2021, №13 від 11.06.2021, №3 від 11.06.2021.

16.11.2021 між ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" та КДП "НМУ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" була підписана додаткова угода до договору поставки № 0103-7/17 від 01.03.2017, якою сторони дійшли взаємної згоди про внесення змін до угоди про узгодження умов поставки конкретної партії товару, а саме узгодили поставку товару іншої номенклатури та змінили строк поставки товару.

16.11.2021 на виконання додаткової угоди від 16.11.2021 до Договору №0103-7/17 ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" на адресу КДП "НМУ "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" здійснена поставка товару - труба бурильна 73х9,19 S135 різьба права на загальну суму 6854400,00 грн, в тому числі ПДВ 1142400,00 грн.

16.11.2021 ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" були складені та подані для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16.11.2021 до податкової накладної №6 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №7 від 16.11.2021 до податкової накладної №7 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2021 до податкової накладної №8 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №9 від 16.11.2021 до податкової накладної №9 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №10 від 16.11.2021 до податкової накладної №11 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №11 від 16.11.2021 до податкової накладної №12 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №12 від 16.11.2021 до податкової накладної №13 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №13 від 16.11.2021 до податкової накладної №3 від 11.06.2021.

Згідно з інформацією зазначеною у квитанціях, направлених ДПС України на адресу ТОВ "КВАНТ ПЛЮС", вказані розрахунки коригування були прийняті, але реєстрація документів була зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України. Платник податку відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" на адресу ДПС України було направлено повідомлення про надання пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у розрахунках коригування, реєстрацію яких зупинено, з поясненнями та копіями документів.

За наслідками розгляду пояснень та додаткових документів відповідачем прийняті рішення комісії ГУ ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31.01.2023 № 8183965/31618527, № 8183966/31618527, № 8183967/31618527, № 8183968/31618527, № 8183969/31618527, № 8183970/31618527, № 8183971/31618527, № 8183972/31618527, якими відмовлено в реєстрації розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання платником податку копій документів. У додатковій інформації зазначено, що до повідомлення платником не надано акт дефектоскопії (висновок дефектоскопії) труб.

Позивач не погодився з рішеннями комісії Головного управління ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31.01.2023 № 8183965/31618527, № 8183966/31618527, № 8183967/31618527, № 8183968/31618527, № 8183969/31618527, № 8183970/31618527, № 8183971/31618527, № 8183972/31618527, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з незаконності та протиправності спірних рішень, ухвалених податковим органом, у зв`язку з чим вважав належним способом захисту порушеного права позивача у спосіб зобов`язання відповідача-2 зареєструвати спірні розрахунки коригувань до податкових накладних, датою їх подання.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику врегульовані Податковим Кодексом України (далі ПК України).

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами першим, другим пункту 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних відбувається в автоматизованому режимі за правилами, визначеними Порядком ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі за текстом Порядок № 1246).

Зокрема, пункт 12 Порядку № 1246 передбачає, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що обставини зупинення реєстрації податкової накладної обов`язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову в реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі за текстом ПН/РК) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом ЄРПН, Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі, права та обов`язки їх членів визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, яка набула чинності 01.02.2020 (далі за текстом Порядок № 1165).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку № 1165, автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з приписами пункту 7 Порядку № 1165 у разі встановлення за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування відповідності відображених в них операцій хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (пункт 8 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4).

Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).

Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (пункт 8 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Як вбачається зі змісту отриманої позивачем копії квитанції, підставою для зупинення реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 6 від 16.11.2021 до податкової накладної № 6 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 7 від 16.11.2021 до податкової накладної № 7 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 8 від 16.11.2021 до податкової накладної № 8 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 9 від 16.11.2021 до податкової накладної № 9 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 10 від 16.11.2021 до податкової накладної № 11 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 11 від 16.11.2021 до податкової накладної № 12 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 12 від 16.11.2021 до податкової накладної №13 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №13 від 16.11.2021 до податкової накладної №3 від 11.06.2021 слугувала відповідність платника податків п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Додатково повідомлено показники D"=.8550%, Р=1247743.21.

Критерії ризиковості платника податку визначені у Додатку № 1 до Порядку № 1165.

Відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Аналіз пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку свідчить про те, що для того аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку (підпункт 2 пункту 11 Порядку № 1165).

Так, з досліджених колегією суддів копії квитанцій про зупинення реєстрації наведених вище розрахунків коригування до податкових наладних встановлено, що відповідач, наводячи показники D"=.8550%, Р=1247743.21, не надає при цьому розрахунку за критерієм підпункту 2 пункту 11 Порядку № 1165, а також не вказує чіткого переліку документів, які слід подати до контролюючого органу в цьому випадку, що дозволяє дійти висновку про безпідставність зупинення реєстрації спірних податкових накладних.

Слід зазначити, що контролюючим органом рішення від 01.12.2021 № 86432, якими ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" визнано таким, що відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку як учасника схеми формування, використання та розповсюдження ймовірно ризикового кредиту.

Так, у витязі з протоколу засідання від 01.12.2021 №231 податковий орган вказує, що ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" формує податковий кредит по ризиковим постачальникам, які є учасниками схеми мінімізації податку, а саме: ТОВ «Мікс ЮА» (у якого придбано шини), ПП «Акцент ЮА» (у якого придбано вимірювальні прилади), ПП «Паладіум-360» (у якого придбано гайки, болти, труби), ТОВ «Букман-Олд» (у якого придбано труби та запасні частини до бурового обладнання, ТОВ «Асія» (у якого придбано акумулятори), ТОВ «Полімер АУД» (у якого придбано труби, шини та запасні частини до бурового обладнання), ТОВ «Магента-СП» (у якого придбано конденсат газовий), ТОВ «Луйвар» (у якого придбано автомобілі, причепи, ескаватор), ТОВ «Проект-2020» (у якого придбано конденсат газовий), ПП «Рондел-СТ» (у якого придбано труби бурильні), ТОВ «Імекс-ленд» (у якого придбано інструменти та будівельні матеріали).

Отже, колегія суддів зазначає, що операції з придбання у ТОВ «Альянс 2020» труб бурильних 73*9.19 та реалізації їх КДП "НМУ «ЕПМ»" не ставилися податковим органом під сумнів ані у розрізі контрагентів, ані у розрізі реалізованого товару, а тому вказаний висновок не має жодного значення для цієї справи як і посилання на ймовірне неповне декларування позивачем податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі за текстом Порядок № 520), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно з вимогами пунктів 9-11 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Підставами для прийняття комісією регіонального рівня рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до п. 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення комісії державної податкової служби повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

За результатами аналізу наведених норм Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 380/3498/20 зазначив, що чинними нормативно-правовими актами наведено вичерпний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

При цьому, як підтверджується змістом пункту 5 Порядку № 520 передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним. В залежності від виду господарської операції, за наслідками якої подається податкова декларація для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також відповідних договірних зобов`язань між суб`єктами господарювання, обсяг документів може бути відмінним.

Крім того, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної до реєстрації в ЄРПН прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 3 листопада 2021 року у справі № 360/2460/20.

Колегія суддів зауважує, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Така правова позиція вже неодноразово викладалась Верховним Судом у своїх рішеннях, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, від 21 травня 2019 року у справі № 0940/1240/18, від 20 серпня 2019 року у справі № 2540/3009/18.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість і вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, від 02 квітня 2019 року у справі № 822/1878/18.

Проте у квитанціях про зупинення реєстрації спірних розрахунків коригувань до податкових накладних не наведено чіткого визначення мотивів зупинення комісією ГУ ДПС у Полтавській області реєстрації вказаної ПН, вичерпного переліку документів, який необхідно надати, що свідчить про необґрунтованість та невмотивованість такого рішення, оскільки позивач не міг передбачити відсутність яких саме документів може слугувати підставою для відмови в реєстрації вказаної ПН.

Колегією суддів встановлено, що на виконання вимог другого відповідача позивачем до ГУ ДПС у Полтавській області було надіслано повідомлення про надання пояснень та копії документів.

Слід зауважити, що перелік документів, який було надіслано позивачем разом з повідомленнями, був достатнім для того, щоб усунути сумніви у контролюючого органу щодо ознак ризиковості господарської операції, за наслідками якої була виписана спірна податкова накладна.

Проте, незважаючи на подані документи, ГУ ДПС у Полтавській області прийнято рішення про відмову позивачу в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 6 від 16.11.2021 до податкової накладної № 6 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 7 від 16.11.2021 до податкової накладної № 7 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 8 від 16.11.2021 до податкової накладної № 8 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 9 від 16.11.2021 до податкової накладної № 9 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 10 від 16.11.2021 до податкової накладної № 11 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 11 від 16.11.2021 до податкової накладної № 12 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 12 від 16.11.2021 до податкової накладної №13 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №13 від 16.11.2021 до податкової накладної №3 від 11.06.2021 у зв`язку з «ненаданням актів дефектоскопії (висновок дефектності) труб».

Колегія суддів вказує, що такі акти не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не передбачені як обов`язкові до подання у п. 5 Порядку № 520, а тому посилання не їх неподанні не може бути єдиною підставою для відмови у реєстрації спірних розрахунків коригувань до податкових накладних.

Колегія суддів вказує на безпідставність посилання апелянта на товарно-транспортні накладні та на те, що «лист з проханням зарахувати кошти, переказані на оплату одного рахунку в рахунок іншого рахунку без отримання відповідної згоди на те уповноваженої особи ТОВ «Альянс 2020» та без доказів отримання такого листа не може свідчити про наявну письмову домовленість між сторонами про оплату одного платежу в рахунок сплати іншого», з огляду на те, що ці обставини не були покладені в основу спірних рішень від 31.01.2023 № 8183965/31618527, № 8183966/31618527, № 8183967/31618527, № 8183968/31618527, № 8183969/31618527, № 8183970/31618527, № 8183971/31618527, № 8183972/31618527.

При цьому колегія суддів зазначає, що реальність або нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами може бути перевірена контролюючим органом лише під час проведення документальної перевірки позивача та його контрагентів, а відтак до предмету доказування у цій справі не належать обставини дійсного (реального) здійснення позивачем господарських операцій.

Питання реальності/нереальності господарських операцій повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 по справі № 500/2237/20.

Колегія суддів також зазначає, що про дотримання податковим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акту індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для реєстрації ПН/РК, а також за умови посилання на докази, якими такі обставини можуть бути підтверджені, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.

І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу та не дає змогу суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган прийшов саме до таких висновків, надати їм правову оцінку та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову в реєстрації ПН/РК.

Зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів, дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18.

Водночас, позивачем своєчасно, за встановленою формою та в повному обсязі, відповідно до приписів пункту 6 Порядку №1165, пункту 5 Порядку №520 і пункту 201.16 статті 201 ПК України подано до ГУ ДПС у Полтавській області інформацію та документи, які підтверджують здійснення господарської операції та є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію спірних розрахунків коригувань.

Колегія суддів зауважує, що в силу частини 2 статті 2 КАС України будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

ГУ ДПС у Полтавській області в ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для зупинення та відмови в реєстрації спірних розрахунків коригувань до податкових накладних в ЄРПН.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Полтавській області при прийнятті рішень від 31.01.2023 № 8183965/31618527, № 8183966/31618527, № 8183967/31618527, № 8183968/31618527, № 8183969/31618527, № 8183970/31618527, № 8183971/31618527, № 8183972/31618527 про відмову позивачу в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 6 від 16.11.2021 до податкової накладної № 6 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 7 від 16.11.2021 до податкової накладної № 7 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 8 від 16.11.2021 до податкової накладної № 8 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 9 від 16.11.2021 до податкової накладної № 9 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 10 від 16.11.2021 до податкової накладної № 11 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 11 від 16.11.2021 до податкової накладної № 12 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 12 від 16.11.2021 до податкової накладної №13 від 11.06.2021, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №13 від 16.11.2021 до податкової накладної №3 від 11.06.2021 діяло необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, не на підставі та не у спосіб, що передбачені ПК України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Щодо посилання податкового органу на висновки, викладені у постановах Верховного Суду, колегія суддів вказує таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз вказаної норми свідчить, що врахуванню підлягають висновки Верховного Суду лише щодо застосування конкретних норм права.

Відповідно до правового висновку, висловленого у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц: висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формуються виходячи із конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. При цьому під судовим рішенням в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, у яких є аналогічними предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Так, предметом розгляду справи № 808/6309/13 була правомірність винесення податковими органами податкових повідомлень-рішень, винесених до виникнення інституту зупинення реєстрації податкових накладних, відтак у цих справах не може бути висновків щодо застосування конкретних норм права застосованих при розгляді цієї справи.

У справах № 300/183/19 та № 560/391/19 підстави для зупинення та відмови у реєстрації податкових накладних були Критеріїв ризиковості платника податків, затверджені листом ДФС України 21 березня 2018 року №959/99-99-07-18, які не є нормативно правовим актом та не можуть застосовуватися до спірних правовідносинах як регуляторний акт, та Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України 13.06.2017 № 567, який втратив чинність задовго до виникнення спірних правовідносин, та які є незастосовним до спірних правовідносин.

Стосовно вимог зобов`язального характеру, звернутих до ДПС України, колегія суддів зазначає таке.

Як установлено пунктами 19, 20 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому, вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Колегія суддів наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, умови, за наявності яких контролюючий орган зобов`язаний був зареєструвати спірні податкові накладні, були виконані позивачем, а тому у першого відповідача був лише один вид правомірної поведінки зареєструвати такі накладні. За законом у контролюючого органу не було вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Зважаючи на те, що підставами для відмови в реєстрації спірних розрахунків коригувань до податкових накладних були обставини, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в судах як першої так й апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №6 від 16.11.2021 до податкової накладної № 6 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 7 від 16.11.2021 до податкової накладної №7 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №8 від 16.11.2021 до податкової накладної № 8 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 9 від 16.11.2021 до податкової накладної №9 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №10 від 16.11.2021 до податкової накладної № 11 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 11 від 16.11.2021 до податкової накладної № 12 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 12 від 16.11.2021 до податкової накладної № 13 від 11.06.2021, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 13 від 16.11.2021 до податкової накладної № 3 від 11.06.2021 датою їх фактичного подання.

Вказане свідчить про обґрунтованість позовних вимог та безпідставність доводів апеляційної скарги ГУ ДПС у Полтавській області по суті спору.

Стосовно розподілу витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

08.09.2023 позивачем, до закінчення розгляду справи по суті, подана заява про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

12.09.2023 відповідачем подані заперечення на цю заяву.

Здійснюючи розподіл витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з принципу співмірності витрат на правничу допомогу та частково задовольнив заяву позивача, стягнувши з ГУ ДПС у Полтавській області витрати на правничу допомогу у сумі 8000 грн.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які входять до предмета доказування у справі, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З аналізу статті 134 КАС України, випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Дослідивши договір про надання правової допомоги від 01.01.2023 № 0101/23, додаткову угоду до нього від 20.07.2023, акт від 11.08.2023 приймання-передачі наданих послуг № 18 до договору № 0101/23 від 01.01.2023, колегія суддів зазначає, що він містить детальний опис робіт, виконаних при наданні правничої допомоги позивачу в ході розгляду цієї справи, а надані заявником документи, підтверджують факт понесення витрат у цій справі.

Разом з цим, враховуючи наведене вище нормативне регулювання та те, що предметом розгляду у суді першої інстанції були однорідні вимоги та підстави оскарження рішень про відмову у реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних, колегія суддів вважає співмірною до стягнення суму витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що апелянт у поданій апеляційній скарзі не вказує, яку саме суму витрат на правничу допомогу вважає співмірною та такою що має бути компенсована позивачеві, за таких обставин колегія суддів вважає наявними підстави для часткового задоволення апеляційної скарги ГУ ДПС у Полтавській області та відмови у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "КВАНТ ПЛЮС".

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянтів, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного та на підставі ч. 1 ст. 317 КАСУ колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ГУ ДПС у Полтавській області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду І інстанції скасуванню в частині стягнення з Головного управління ДПС у Полтавській області витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ПЛЮС" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року по справі №440/10866/23 скасувати в частині стягнення з Головного управління ДПС у Полтавській області витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

В скасованій частині відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ПЛЮС" у стягненні витрат на правничу допомогу.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року по справі №440/10866/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 23.01.2024.