Справа № 380/26307/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 рокусправа № 380/26307/23

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Ящишин І.А.,

за участю:

представника позивача Коцай Г.Л.,

представника відповідача Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними і скасувати рішення Львівської митниці від 11.08.2023 № UA209000/2023/100493/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.08.2023 №UA209170/2023/002115.

В обґрунтування позовних вимог посилається на таке. 16 січня 2023 року між ФОП ОСОБА_2 та компанією Ultracel (UK) Limited укладено контракт №16/01 про поставку акумуляторних батарей. Відповідно до п.2.2. контракту ціни на товар встановлюються та приймаються відповідно до Специфікацій. Пунктом 4.2 контракту передбачено, що Покупець здійснює 100% попередню оплату.

На виконання Контракту та з метою здійснення митного оформлення товарів, представником позивача (декларантом) подано митну декларацію №23UA70U5 від 08.08.2023, в якій митна вартість товару визначена за ціною інвойсу (рахунку-фактури). На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення Декларант надав митному органу разом з декларацією всі необідні документи, а саме: контракт №16/01 від 16.01.2023 із специфікацією №6 від 18.07.2023; комерційний інвойс №INV0047850 від 31.07.2023; пакувальний лист DEL0047850 від 31.07.2023, CMR №021973 від 02.08.2023; Рахунок на оплату №Готд 0000357 від 03.08.2023. Крім цього, на вимогу митного органу декларантом додатково було надано митному органу: витяг з інтернет джерела по ціні; видаткові накладні ФОП ОСОБА_1 №69 від 13.03.2023, №197 від 17.07.2023, №199 від 18.07.2023; копію експортної декларації MRN 23GBDF50; висновок ДП Держзовнішінформ від 10.08.2023 №113/566; свіфт від 02.02.2023 та 31.01.2023. Незважаючи на вказаний перелік документів, Львівська митниця відмовила у митному оформленні (випуску) товарів оскаржуваним рішенням.

З приводу заперечень митного органу про неможливість погодити митну вартість за ціною контракту №16/01 від 16.01.2023 у зв`язку з відсутністю у митного органу Договору транспортного експедирування №1683 від 31.05.2022 звертає увагу суду на ту обставину, що до МД 23 UA60U0 від 03.02.2023, МД 23 UA95U5 від 16.02.2023 та МД 23 UA14U2 від 10.03.2023 декларантом вже долучався договір транспортного експедирування № 1683 від 31.05.2022, про що свідчить відмітка «m» біля документу 4301 у графі 44 митної декларації. Зазначене свідчить, що на момент митного оформлення договір транспортного експедирування № 1683 від 31.05.2022 був в наявності митного органу.

Стосовно зауважень відповідача на графу 5 CMR, викладених у рішенні від 11.08.2023 № UA 209000/2023/100493/2 звертає увагу, що CMR А 021973 у графі 5 не містить жодного посилання на документ DDT 1166. Щодо зауважень відповідача про невідповідність у документах, що підтверджують вартість доставки вантажу, а саме зазначення в CMR А021973 перевізником RAF TRANS LTD та надання Рахунку на оплату №Готд 0000357 від 03.08.2023; Заявки №2023-10263 від 01.08.2023 згідно договору №1683 від 31.05.2022; Довідки про транспортні витрати №2023-10263 від 03.08.2023, Договір транспортного експедирування №1683 від 31.05.2022; акту про надання послуг №Готд0000357 від 16.08.2023 від ФОП ОСОБА_3 зазначає таке.

Між позивачем та ФОП ОСОБА_3 31.05.2022 укладено договір транспортного експедирування №1683. Вказаний договір подавався до митного контролю і його предметом є надання позивачу транспортно-експедиторських послуг, інформація про надання такого договору міститься як у МД 23UA70U5 від 08.08.2023, так і в рішенні про коригування митної вартості від 11.08.2023 № UA 209000/2023/100493/2 та в картці відмови №UA209230/2023/002115. Відтак, ФОП ОСОБА_3 є експедитором, а не перевізником; не маючи власних транспортних засобів, останній залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ФОП ОСОБА_1 , що і передбачено договором транспортного екпедирування №1683. Так, відповідно до п. 2.1 Договору - експедитор організовує перевезення вантажів згідно замовлень Замовника, які подаються у формі Заявки. Конкретні умови по кожному замовленню обумовлюються в заявці. В свою чергу, для виконання цього договору, ФОП ОСОБА_3 укладав договори перевезення, які не мають відношення до позивача. При цьому, можливість залучення інших перевізників для здійснення перевезень передбачено умовами договору та не суперечить чинному законодавству. Позивачем були надані митниці довідки та рахунки, з яких чітко видно вартість затрачених коштів на доставку розмитненого товару.

Щодо зауважень відповідача про розбіжність у поданих документах умов поставки позивач зазначає, що відповідно до п.2.3. контракту №16/01 від 16.01.2023 передбачено, що у вартість товару включається упаковка, маркування і навантаження товару. Окрім того, п.6.1 контракту №16/01 від 16.01.2023 передбачено, що при передачі товару Покупцю Продавець зобов`язаний надати наступні документи: інвойс, експортну декларацію, товаротранспортну накладну, пакувальний лист та сертифікат походження товару. Відтак, обов`язок щодо митного оформлення вантажу на експорт згідно умов договору покладено на продавця.

Таким чином вважає, що зауваження митного органу щодо умов поставки жодним чином не впливає на можливість визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за ціною інвойсу. Тобто розбіжності, що наведені митним органом в рішенні про коригування митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Крім цього зазначає, що у позивача немає обмежень, передбачених ч. 1 ст. 58 МК України, які виключають використання основного методу. Такого обмеження у використанні основного методу визначення митної вартості товару, як неподання додаткових документів, Митний кодекс України не передбачає. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 14.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач 30.11.2023 подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Зазначає, що рішення про коригування митної вартості від 11.08.2023 №UA209000/2023/100493/2 (митна декларація, за якою відмовлено у митному оформленні від 08.08.2023 № 23UA70U5), виносилось на товари: № 1. Акумулятори електричні свинцеві VRLA типу, що працюють на кислотному електроліті та виконані за технологією AGM, призначення: використовуються як засоби зберігання електроенергії в охоронних системах та сигналізації, кабельному телебаченні, електроінструментах, джерелах безперебійного живлення, медичному обладнанні, іграшках, контрольному обладнанні та в обладнанні зв`язку, за ціною 3,63 Дол. США за кг, на умовах поставки FCA Liverpool. № 2. Акумулятори електричні свинцеві VRLA типу, що працюють на кислотному електроліті та виконані за технологією AGM, електрична напруга - 12 В: арт. UL2.9-12 Батарея 12V/2.9AH VRLA BATTERY. Призначення: використовуються як засоби зберігання електроенергії в охоронних системах та сигналізації, кабельному телебаченні, електроінструментах, джерелах безперебійного живлення, медичному обладнанні, іграшках, контрольному обладнанні та в обладнанні зв`язку. Не являються товарами цивільної авіації, за ціною 4,2744 Дол США за кг, на умовах поставки FCA Liverpool.

За результатами проведеного опрацювання встановлено, що відповідно до п. 3.1. Договору 16/01 від 16.01.23 товар постачається на умовах EXW, якщо інші умови не вказані у специфікації. В той же час, у Специфікації № 6 відсутня інформація про умови поставки, а у фактурі від 31.07.23 № INV0047850 вказано умови FCA. В CMR № 021973 від 02.08.2023 зазначено, що перевізником є RAF TRANS LTD. Жодних документів, що підтверджують взаємовідносини названих сторін не надано. Договір на перевезення 1683 вписано у гр.44 МД, однак до митного органу не надано.

Крім цього вказує, що рахунок на транспорт від 03.08.23 №Готд0000357 видано ФОП ОСОБА_3 . Проте за зазначеним маршрутом із цим суб`єктом декларантом не надано договір перевезення, рахунок-фактуру, платіжні документи, заявку, та інші комерційні документи, що унеможливлює здійснити перевірку вартості таких послуг.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів. Декларантом на вимогу надіслано довідкову інформацію щодо цін продажу в мережі Інтернет; видаткові накладні щодо вартості продажу аналогічного товару, які містять посилання на Договори купівлі-продажу, проте такі договори не надано до митного оформлення, а тому не можливо перевірити виконання усіх умов договору; експортну декларацію країни відправлення 23GBDF50, в якій вказано іншого одержувача; декларації із внесеними змінами щодо одержувача, не надано.

Надано також два платіжних доручення, що не стосуються даної поставки, у графі 70: Призначення платежу міститься посилання на фактуру PFAKB06.2023, такий документ відсутній, що унеможливлює перевірку такого розрахунку. Також надано експертний висновок, який містить посилання на електронні сайти, копії таких посилань не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, були підстави для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала МД № 23UA10U4 від 04.08.2023, де вартість товару становить 4,93 дол. США за кг; товару № 2 слугувала МД 23UA41U6 від 30.06.2023, де вартість товару становить 4,93 дол. США за кг.

Крім того вказує, що позивачем разом із позовною заявою подано заявку № 2023-10263 від 01.08.2023 згідно з договором № 1683 від 31.05.2022, договір № 1683 від 31.05.2022 та довідку про транспортні витрати № 2023-10263 від 03.08.2023. Проте, жоден із перелічених вище документів до митного оформлення не подавався, а отже при оцінці обставин справи, суд не вправі досліджувати документи, які не були предметом оцінки митним органом в процесі здійснення митного контролю та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів. В той же час єдиний документ, який був поданий до митного оформлення для підтвердження транспортних витрат - рахунок на транспорт від 03.08.2023 № Готд0000357.

Також звертає увагу суду на те, що декларантом на вимогу митного органу надіслано довідкову інформацію щодо цін продажу в мережі Інтернет, видаткові накладні щодо вартості продажу аналогічного товару в Україні, експертний висновок, експортну декларацію країни відправлення 23GBDF50, а також два платіжних доручення (SWIFT).

За результатами аналізу поданих на вимогу платіжних доручень (SWIFT), митницею встановлено, що такі не стосуються даної поставки. Так, відповідно до платіжного доручення (SWIFT) від 31.01.2023 здійснено перерахунок коштів у сумі 43 800 доларів США та у графі 70: «Призначення платежу міститься посилання на контракт №16/01 від 16.01.2023 та фактуру (інвойс) № PFAKB06.2023 від 23.01.2023. Відповідно до платіжного доручення (SWIFT) від 03.02.2023 здійснено перерахунок коштів у сумі 30 400 доларів США та у графі 70: «Призначення платежу міститься посилання на контракт № 16/01 від 16.01.2023 та фактуру (інвойс) №PFAKB06.2023 від 23.01.2023. Оскільки загальна сума контракту № 16/01 від 16.01.2023 складає 2 000 000 доларів США, подані на вимогу митного органу платіжні документи (SWIFT) від 31.01.2023 та від 03.02.2023 на загальну суму 74200 доларів США, стосуються іншої партії товару, оплачених відповідно до інвойсу № PFAKB06.2023 від 23.01.2023. Відтак, позивачем документально не підтверджено здійснення оплати за оцінюваний товар, ввезений за інвойсом № INV0047850 від 31.07.2023 в розмірі 29783,34 доларів США.

З огляду на наведені обставини відповідач вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представником позивача 26.12.2023 подано пояснення на відзив на позовну заяву.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між ФОП ОСОБА_1 та компанією Ultracel (UK) Limited 16.01.2023 укладено контракт №16/01 про поставку акумуляторних батарей. Відповідно до п.2.2. контракту ціни на товар встановлюються та приймаються відповідно до Специфікацій. Пунктом 4.2 контракту передбачено, що Покупець здійснює 100% попередню оплату.

Згідно з п. 2.1. загальна сума Контракту складає 2 000 000,00 дол. США.

Пунктом 3.1 Контракту передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах EXW Ліверпуль, Великобританія (Інкотермс 2010), якщо інші умови поставки не обговорені в специфікаціях.

Між сторонами Контракту 18.07.2023 складено специфікацію №6, відповідно до якої узгоджено номенклатуру, загальну кількість та вартість товару. Умови поставки визначено 100% попередня оплата в сумі 29783,34 доларів США. Інші додаткові умови поставки, які не передбачені Контрактом, сторонами в специфікації не узгоджувались.

ФОП ОСОБА_1 з метою митного оформлення товару подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № 23UA70U5 від 08.08.2023, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме Акумулятори електричні свинцеві VRLA типу, що працюють на кислотному електроліті та виконані за технологією AGM, призначення: використовуються як засоби зберігання електроенергії в охоронних системах та сигналізації, кабельному телебаченні, електроінструментах, джерелах безперебійного живлення, медичному обладнанні, іграшках, контрольному обладнанні та в обладнанні зв`язку на загальну суму 29783,34 доларів США, на умовах поставки FCA Liverpool.

Одночасно, декларантом до митного контролю разом з митними деклараціями в якості підстави для застосування основного методу надано документи, які зазначені у графі 44 митної декларації:

- комерційний інвойс № INV0047850 від 31.07.2023;

- пакувальний лист DEL0047850 від 31.07.2023;

- CMR №021973 від 02.08.2023;

- Рахунок на оплату транспортних послуг від фізичної особи ОСОБА_3 №Готд 0000357 від 03.08.2023;

- контракт №16/01 від 16.01.2023 із специфікацією №6 від 18.07.2023;

Крім цього, декларант повідомив про наявність у нього договору транспортного експедирування №1683 від 31.05.2022, про що в митній декларації зроблено відповідну відмітку «d».

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту наступного змісту: «Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями».

Декларант надіслав повідомлення в якому зазначив, що з вимогою митного органу ознайомлений 11.08.2023.

Додатково надав:

- витяг з інтернет джерела по ціні;

- видаткові накладні ФОП ОСОБА_1 №69 від 13.03.2023, №197 від 17.07.2023, №199 від 18.07.2023;

- платіжні доручення в іноземній валюті Swift від 02.02.2023 та 31.01,2023.

- копію експортної декларації MRN 23GBDF50;

- висновок ДП Держзовнішінформ від 10.08.2023 №113/566.

Просив підтвердити митну вартість на основі наданих документів.

За результатами розгляду електронної митної декларації № 23UA70U5 від 08.08.2023 та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100493/2 від 11.08.2023.

В оскаржуваному рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів, в графі 33 зазначено наступне:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та перевірки розрахунку здійсненого декларантом, щодо визначення митної вартості товару.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

- в CMR А 021973, гр. 5 є посилання на документ DDT 1166, документ з таким номером до митного оформлення не подавався;

- відповідно до п. 3.1. Договору 16/01 від 16.01.23 зазначено, що товар постачається на умовах EXW, якщо інші умови не вказані у специфікації. У Специфікації № 6 відсутня інформація про умови поставки, а у фактурі від 31.07.23 № INV0047850 вказано умови FCA;

- в CMR № 021973 від 02.08.2023 зазначено, що перевізником є RAF TRANS LTD. Жодних документів, що підтверджують взаємовідносини названих сторін не надано;

- Договір на перевезення 1683 вписано у гр..44 МД, до митного органу не надано;

- рахунок на транспорт від 03.08.23 №Готд0000357 видано ФОП ОСОБА_3 . Проте за зазначеним маршрутом із цим суб`єктом декларантом не надано договір перевезення, рахунок-фактуру, платіжні документи, заявку, та інші комерційні документи, що унеможливлює здійснення перевірки вартості таких послуг.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про подання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості:

1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);

2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

9) виписку з бухгалтерської документації;

10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

11) копію митної декларації країни відправлення;

12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларантом на вимогу надіслано довідкову інформацію щодо цін продажу в мережі Інтернет, видаткові накладні щодо вартості продажу аналогічного товару, які містять посилання на Договори купівлі-продажу, проте такі договори не надано до митного оформлення, а тому не можливо перевірити виконання усіх умов договору, експортну декларацію країни відправлення 23GBDF50, в якій вказано іншого одержувача, декларації із внесеними змінами щодо одержувача, не надано.

Надано також два платіжних доручення, що не стосуються даної поставки,у графі 70: Призначення платежу міститься посилання на фактуру PFAKB06.2023 від 23.01.2023, такий документ відсутній, що унеможливлює перевірку такого розрахунку. Також надано експертний висновок, який містить посилання на електронні сайти, копії таких посилань не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ).

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала МД № 23UA10U4 від 04.08.2023, де вартість товару становить 4,93 дол. США за кг, товару № 2 слугувала МД 23UA41U6 від 30.06.2023, де вартість товару становить 4,93 дол. США за кг.».

Львівською митницею відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100493/2 від 11.08.2023.

На виконання вимог рішення про коригування митної вартості декларантом було подано нову митну декларацію.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права, шляхом скасування оскаржуваного рішення.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч.2 ст.1 Митного кодексу України); (далі МК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.

Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваними рішеннями митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.

При цьому суд звертає увагу, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Викладена правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 25.06.2020 у справі № 805/2380/16-а та від 20.10.2020 у справі №809/1056/16.

Згідно з ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що системний аналіз вищенаведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачі. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Наведений правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.001625.

Відповідачем встановлено розбіжності, про які зазначено у картці відмови та в рішенні про коригування. Крім того, після проведених консультацій із декларантом на вимогу митниці додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості позивачем не було надано.

Так, у позовній заяві, позивач стверджує про те, що договір транспортного експедирування № 1683 від 31.05.2022 подавався до митного оформлення, оскільки інформація щодо подання такого підтверджується як МД 23UA70U5 від 08.08.2023, так і в рішенні про коригування митної вартості товарів від 11.08.2023 №UA209000/2023/100493/2 так і у картці відмови №UA209170/2023/002115 від 11.08.2023.

Щодо даних тверджень позивача, суд зазначає наступне.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, договір на перевезення №1683 вписано в гр. 44 митної декларації до митного органу не надано.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа», в графі 44 «Додаткова інформація/Оформлені документи/Сертифікати та авторизація» при внесені до графи відомостей про документи, які відповідно до Митного кодексу України не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються Декларантом, перед кодом такого документа проставляється символ «d».

Так, у митній декларації № 23UA70U5 у гр.44, декларантом внесено відомості про документ за кодом « 4301», перед яким проставлено символ «d».

Зазначена обставина свідчить про наявність у декларанта вказаного документа, однак такий одночасно із митною декларацією до митного оформлення не подавався. Відомості у картку відмови автоматично переносяться з гр. 44 МД.

В той же час, відомості про документи, зазначені у графі 44 митної декларації, у разі прийняття картки відмови переносяться автоматично, оскільки формування картки відмови здійснюється за допомогою програмного забезпечення.

Суд звертає увагу, що позивач всупереч фактичним обставинам в позовній заяві необґрунтовано вказує на те, що в графі 44 митної декларації № 23UA70U5 перед документом за кодом « 4301» №1683 від 31.05.2022 проставлено символ «m», що ніби то свідчить про наявність такого документа в митного органу.

Крім цього суд зазначає, що позивачем разом із позовною заявою подано заявку № 2023-10263 від 01.08.2023 згідно договору № 1683 від 31.05.2022, договір № 1683 від 31.05.2022 та довідку про транспортні витрати № 2023-10263 від 03.08.2023 року.

Проте, жоден із перелічених вище документів до митного оформлення не подавався, а отже при оцінці обставин справи, суд не вправі досліджувати документи, які не були предметом оцінки митним органом в процесі здійснення митного контролю та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

В той же час слід зазначити, що єдиний документ, який поданий до митного оформлення для підтвердження транспортних витрат, був рахунок на транспорт від 03.08.2023 № Готд0000357. Про це свідчить перелік документів, вказаний в графі 44 митної декларації.

Водночас, сам лише рахунок не є достатнім доказом понесених позивачем витрат на транспортування імпортованого товару.

Також у позовній заяві позивач стверджує про те, що до митного оформлення декларантом було подано усі документи, які містять відомості щодо ціни, що була сплачена за товар.

Проте, такі твердження позивача не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2. ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідно до п. 4.2 зовнішньоекономічного договору № 16/01 від 16.01.2023, сторонами договору узгоджено, що оплата товару здійснюється на умовах 100% передоплати. Дана обставина підтверджується також специфікацією № 6 від 18.07.2023, яка є невід`ємною частиною контракту, у якій також визначено умови поставки 100% передоплата.

Із поданої до митного оформлення митної декларації № 23UA70U5 від 08.08.2023 судом встановлено, що у гр. 44 відсутня інформація про подання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Отже, як слідує із матеріалів справи, митний орган встановивши, що згідно з поданих документів оплата за товар мала бути здійсненою, однак, всупереч п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України декларант не подав документів, що підтверджують оплату за оцінюваний товар, декларанту направлено вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

Декларантом на вимогу митного органу надіслано довідкову інформацію щодо цін продажу в мережі Інтернет, видаткові накладні щодо вартості продажу аналогічного товару в Україні, експертний висновок, експортну декларацію країни відправлення 23GBDF50, а також два платіжних доручення (SWIFT).

За результатами аналізу вказаних платіжних доручень (SWIFT) суд зазначає, що такі не стосуються поставки за спірною митною декларацією. Так, відповідно до платіжного доручення (SWIFT) від 31.01.2023 здійснено перерахунок коштів у сумі 43 800 доларів США та у графі 70: «Призначення платежу міститься посилання на контракт №16/01 від 16.01.2023 та фактуру (інвойс) № PFAKB06.2023 від 23.01.2023. Відповідно до платіжного доручення (SWIFT) від 03.02.2023 здійснено перерахунок коштів у сумі 30 400 доларів США та у графі 70: «Призначення платежу міститься посилання на контракт № 16/01 від 16.01.2023 та фактуру (інвойс) №PFAKB06.2023 від 23.01.2023.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що оскільки загальна сума контракту № 16/01 від 16.01.2023 складає 2 000 000 доларів США, подані на вимогу митного органу платіжні документи (SWIFT) від 31.01.2023 та від 03.02.2023 на загальну суму 74200 доларів США, стосуються іншої партії товару, оплачених відповідно до інвойсу № PFAKB06.2023 від 23.01.2023. Відтак, позивачем документально не підтверджено здійснення оплати за оцінюваний товар, ввезений за інвойсом № INV0047850 від 31.07.2023 в розмірі 29783,34 доларів США.

Правова позиція про те, що у випадку встановлення сторонами в договорі поставки товару його оплати до процедури розмитнення або у випадку, якщо рахунок сплачено, декларант повинен надати банківський платіжний документ, висловлена в постанові Верховного Суду від 07.02.2023 у справі №804/5961/16.

Таким чином, у випадку, якщо за умовами оплати товар мав бути оплачений до митного оформлення, банківські платіжні документи є обов`язковими до подання для підтвердження заявленої митної вартості товарів, однак такі документи не подано.

З урахуванням цього, за поданою до митного оформлення декларацією не була підтверджена така складова митної вартості, як ціна товару, що була фактично сплачена.

Також необхідно зазначити, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларантові і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

Такої ж позиції дійшов висновку Верховний Суд України в постанові від 04 липня 2022 року № 804/1053/16 касаційне провадження № К/9901/45832/18, зокрема зазначив, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 16 вересня 2022 року № 804/2708/18 касаційне провадження №К/9901/5269/19 де зазначає, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

З урахуванням наведеного, у зв`язку з наявними розбіжностями та відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, не наданням декларантом належних додаткових документів, митним органом цілком обґрунтовано прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару, відповідно до якого митну вартість скориговано на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2(ґ) відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України».

Крім цього, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що ним вже ввозились товари за даним контрактом, які були оформлені митним органом за першим методом тобто за ціною інвойсу, що підтверджується МД №23UA14U2 та №23UA41U8, оскільки в даній справі суд надає оцінку оскаржуваному рішенні за результатами розгляду електронної митної декларації № 23UA70U5 від 08.08.2023.

Під час з`ясування та дослідження зазначених обставин суд враховує, що лише сам факт подання декларантом до суду додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості, у разі їх належності, не є підставою для визнання протиправним раніше прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості, оскільки правомірність рішення оцінюється на момент його прийняття, а скасування рішення про коригування заявленої митної вартості відноситься до повноважень органу доходів і зборів відповідно в силу приписів частин 9, 10 статті 55 МК України.

Отже, розбіжності в поданих документах були встановлені відповідачем і такі свідчили про наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості та правомірно стали підставою для витребовування митним органом додаткових документів у декларанта.

Як встановлено судом в ході судового розгляду справи, декларантом не надано митному органу всіх документів на підтвердження заявленої митної вартості товару. З огляду на суперечність поданих декларантом документів та наявність інформації щодо митної вартості ідентичних товарів, суд погоджується з тим, що у митного органу були обґрунтовані підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару. За таких обставин митний орган правомірно запропонував позивачу надати додаткові документи, проте декларантом було відмовлено у наданні додаткових документів митному органу.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).

Відповідно до п.4 ст.57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.

Судом враховано, що в спірному рішенні митним органом було послідовно проаналізовано неможливість визначення митної вартості товару за другорядними методами, зазначеними у статтях 58 - 63 МК України, та, як наслідок, застосування резервного методу (статті 64 МК України).

Джерелом інформації для спірного рішення про коригування митної вартості товарів Львівською митницею використана наявна в митного органу інформація про вартість товарів, які за датою їх ввезення та митного оформлення є найбільш наближеними до дати ввезення спірних товарів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо правомірності рішення Львівської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару за резервним методом та відсутність підстав до його скасування.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 19.01.2024.

Суддя Р.І. Кузан