Справа № 260/8515/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2024 рокум. Ужгород№ 260/8515/23
13:58 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явився,

представник позивача: адвокат Кузка Сергій Олександрович,

відповідач: Рахівська міська рада - представник адвокат Бойко Богдан Богданович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Кузка Сергія Олександровича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 35/18) до Рахівської міської ради (90600, Закарпатська область, м. Рахів, вул. Миру, 34, ) про признання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 12 січня 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 22 січня 2024 року.

02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника Кузка Сергія Олександровича звернувся з позовною заявою до Рахівської міської ради, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Рахівської міської ради № 550 прийняте 25.08.2023 року на 36 сесії восьмого скликання «Про внесення змін до організаційної структури, чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради»; 2) визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 за розпорядженням в.п. міського голови, секретаря ради та виконкому Молнар Є.Є. № 185-в від 30.08.2023 року та скасувати розпорядження № 185-в від 30.08.2023 року; 3) поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу земельних відносин Рахівської міської ради з 31 серпня 2023 року; 4) стягнути з Рахівської міської ради на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 31 серпня 2023 року по дату винесення рішення.

20 жовтня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі.

30 листопада 2023 року ухвалою суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 36 сесія восьмого скликання Рахівської міської ради проведена з порушенням вимог ч.10 ст.46, ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.11, 16, 17, 18, 68, 74 Регламенту Рахівської міської ради, що призвело до прийняття протиправного рішення, а отже Рішення № 550 підлягає скасуванню. Що введення в дію Рішення № 550 з дати його прийняття та затвердження структури виконавчого апарату ради (без відділу земельних відносин та з одночасним виведенням посад начальника відділу - 1 штатна одиниця, головного спеціаліста - 1 штатна одиниця, провідного спеціаліста - 1 штатна одиниця) до виконання Рахівською міською радою вимог ч.2 ст.40 та ч.3 ст. 49-2 КЗпП України є незаконним та порушує права позивача передбачені ст.43 Конституції України, ст. 5-1 КЗпП України, оскільки посада, яку займав позивач з дати прийняття рішення ліквідована, що позбавило позивача можливості виконувати свої посадові обов`язки. Також, звертають увагу суду про відсутність будь-якого обґрунтування необхідності та доцільності ліквідації відділу земельних відносин та виведення, зокрема, посади головного спеціаліста, що також свідчить про протиправність Рішення № 550. Так, у рішенні № 550 «Про внесення змін до організаційної структури, чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради» не визначено причин та необхідності внесення змін до структури та чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради. Крім того, ні в зазначеному рішенні, ні в інших рішеннях Рахівської міської ради не передбачено покладення виконання функцій та завдань відділу земельних відносин та головного спеціаліста зазначеного відділу на інший структурний підрозділ виконавчого апарату Рахівської міської ради, при тому, що Земельний кодекс України (зокрема ст. 12, 187,188) та Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» (зокрема, ст. ст.26, 33) визначають права, обов`язки та повноваження органів місцевого самоврядування у сфері регулювання земельних відносин, які повинні виконуватись. Вважає, що рішення № 550 в частині ліквідації відділу земельних відносин є необґрунтованим, прийняте без будь-яких підстав для ліквідації відділу земельних відносин і як наслідок виведення (скорочення) посади головного спеціаліста та прийнято виключно з метою незаконного звільнення позивача із займаної посади, у зв`язку із чим рішення підлягає скасуванню . 25.08.2023 року позивачу, ОСОБА_1 , було вручено персональне попередження № 02-36/1170 (копія додається). Згідно якого позивача повідомлено, що відповідно до рішення Рахівської міської ради від 25.08.2023р № 550 внесено зміни до організаційної структури, чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради в результаті чого, посада яку займає ОСОБА_1 підлягає скороченню, у зв`язку із чим після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання персонального попередження, позивача буде звільненню з роботи по п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Одночасно, в персональному попередженні ОСОБА_1 було запропоновано переведення на посаду завідувача господарством відділу житлово-комунального господарства та господарського забезпечення Рахівської міської ради. Про своє рішення щодо прийняття/неприйняття пропозиції щодо переведення позивачу було запропоновано повідомити в строк до 30.09.2023 року. Інших посад позивачу запропоновано не було, не дивлячись на їх наявність. Вважає, що Рахівська міська рада при звільнені позивача за п.1 ст.40 КЗпП України порушила вимоги ч.2 ст.40 та ч.3 ст. 49-2 КЗпП України та не вжила всіх заходів для працевлаштування позивача, оскільки не запропонувала усі наявні у Рахівській міській раді вакансії.

30 листопада 2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування зазначають, що чинним законодавством не надано право роботодавцю з власної ініціативи звільнити працівника раніше двомісячного строку попередження про звільнення. Разом із тим, якщо сам працівник виявить бажання звільнитися раніше, ніж сплине зазначений строк попередження про звільнення, то, на думку Мінсоцполітики (лист від 07.10.2015 р. № 420/06/186-15), роботодавець може звільнити у строк, про який просить працівник. У такому випадку працівник має подати роботодавцю заяву з проханням скоротити строк попередження про звільнення та вказати дату, з якої він бажає бути звільненим. Трудовий договір припиняється відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП. У зв`язку з цим працівнику в разі звільнення на такій підставі має бути виплачена вихідна допомога в розмірі не менше середнього місячного заробітку (ст. 44 КЗпП). Протягом двох місяців від дня попередження працівника про майбутнє звільнення необхідно запропонувати наявні вакантні посади, які відповідають спеціальності працівника. Якщо працівник відмовляється від заміщення запропонованої посади, то таку відмову необхідно оформити письмово В заяві позивача ОСОБА_1 від 30.08.2023 року проситься скоротити строк двомісячного попередження про звільнення та вказав дату, з якої він бажає бути звільненим з 30.08.2023 року. Також у даній заяві ОСОБА_1 просить розглянути його заяву швидко. Тобто позивач реалізував, а Рахівська міська рада оскаржуваним розпорядженням задовольнила право працівника на скорочення строку двомісячного попередження про звільнення та звільнила у вказану ним дату, з якої він заявив бажання бути звільненим. Звертають увагу на те, що заявляючи згадані прохання позивач бажав швидшого звільнення без дотримання термінів, не має підстав стверджувати про недотримання Рахівською міською радою права позивача на працевлаштування на іншу посаду. Також у згаданій заяві йдеться про бажання позивача працювати на посаді запропонованій йому на іншому підприємстві що свідчить про його відмову від запропонованої посади завідувача господарського відділу. Про зміст заяви позивача ОСОБА_1 від 30.08.2023 року та її значення в проведеній Рахівською міською радою процедурі звільнення, сторона позивача свідомо не зазначає та не надає їй жодного правового значення та оцінки, хоча самостійно надала даний доказ суду як додаток до позовної заяви. Зважаючи на зміст даної заяви, та обставини що така була взята до уваги при прийнятті оскаржуваного розпорядження головою Рахівської міської ради від 30.08.2023 року за № 185-в. Рахівською міською радою не було допущено процедури звільнення ОСОБА_1 . Зі змісту оскаржуваного розпорядження головою Рахівської міської ради від 30.08.2023 року за № 185-в. слідує про дотримання права позивача на отримання вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП України, що не заперечується позивачем та його представником. Звертають увагу суду на те, що зміни в організації виробництва та праці, серед них ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників є правом роботодавця, а тому наведені в позовній заяві «процедурні порушення» в сукупності є недостатньою підставою для визнання протиправними та скасування рішення сесії Рахівської міської ради від 25.08.2023 за № 550.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 19 квітня 2021 року розпорядженням Рахівської міської ради № 53-к «Про призначення ОСОБА_1 » призначено ОСОБА_1 з 20 квітня 2021 року на посаду головного спеціаліста відділу земельних відносин, архітектури та містобудування Рахівської міської ради, (а.с. 5).

02 лютого 2023 року розпорядженням Рахівської міської ради № 18-к «Про переведення працівників Рахівської міської ради» призначено на по сади в апараті Рахівської міської ради з 03 лютого 2023 року шляхом переведення ОСОБА_1 головного спеціаліста відділу земельних відносин, архітектури та містобудування Рахівської міської ради на посаду головного спеціаліста відділу земельних відносин Рахівської міської ради, (а.с. 6).

25 серпня 2023 року рішенням Рахівської міської ради № 550 «Про внесення змін до організаційної структури, чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради» вирішено внести зміни до структури та чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради, затвердженої рішенням Рахівської міської ради №477 від 02.02.2023 року із змінами та викласти її у новій редакції, а саме: в додатку 1 внести наступні зміни, в тому числі, ліквідувати Відділ земельних відносин та вивести посади: начальник відділу - 1 штатна одиниця, головний спеціаліст - 1 штатна одиниця, провідний спеціаліст - 1 штатна одиниця.

Вказані зміни введено в дію з 25 серпня 2023 року, (а.с. 7-9).

25 серпня 2023 року Рахівська міська рада персональним попередженням № 02-36/1170 попередила ОСОБА_1 , що відповідно до рішення Рахівської міської ради від 25.08.2023р № 550 внесено зміни до організаційної структури, чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради в результаті чого, посада яку він займає, підлягає скороченню. Після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання цього персонального попередження підлягаєте звільненню з роботи по п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства України, наданням пільг та компенсацій згідно з Законом, зокрема вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Одночасно пропонують переведення на посаду завідувач господарством відділу житлово-комунального господарства та господарського забезпечення Рахівської міської ради з посадовим окладом - 5675 грн. У разі прийняття пропозиції про переведення просять не пізніше 30 вересня 2023 року подати заяву до відділу кадрів . У разі відмови - у той самий термін повідомити про прийняття рішення працівників відділу кадрів і зробити відповідну відмітку на другому примірнику повідомлення, (а.с. 22).

30 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до в.п. міського голови із заявою, в якій просив у зв`язку з тим, що йому запропонували роботу на іншому підприємстві та не запропонували рівнозначної посади у Рахівській міській раді , скоротити двотижневий термін попередження про майбутнє звільнення у зв`язку з ліквідацією відділу 25.08.2023 року та звільнити його у відповідності до п.1 ст. 40 КЗпП України 30 серпня 2023 року. Буде вдячний, якщо заяву розглянуть швидко та будь-які подальші процедуру будуть проведені відповідно до чинного трудового законодавства, (а.с. 24).

30 серпня 2023 року розпорядженням № 185-в «Про звільнення ОСОБА_1 », беручи до уваги заяву ОСОБА_1 від 30.08.2023року, враховуючи рішення сесії Рахівської міської ради №550 від 25.08.2023р., керуючись ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» звільнено ОСОБА_1 у зв`язку з ліквідацією Відділу земельних відносин з посади головного спеціаліста Відділу земельних відносин 30 серпня 2023року відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, (а.с. 32).

Позивач не погодившись з вказаними рішеннями відповідача звернувся до суду з даним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» 7 червня 2001 року №2493-III (далі також - «Закон №2493-III», у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону №2493-III крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі:

порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;

порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);

виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);

досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року №322-VIII (далі також - «КЗпП України», у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України установлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частина друга статті 40 КЗпП України унормовує, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

На підставі частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до приписів частини другої-третьої статті 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; 11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

За змістом частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену частиною другою статті 49-4 цього Кодексу, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації).

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Рахівської міської ради № 550 прийняте 25.08.2023 року на 36 сесії восьмого скликання «Про внесення змін до організаційної структури, чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради», судом встановлено наступне.

Так, пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України установлює, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з цією нормою самостійними підставами змін в організації виробництва та праці є скорочення чисельності працівників або скорочення штату працівників.

Чисельність працівників - це списковий склад працівників і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їхньої кількості. Штат працівників - це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства, установи, організації. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Факторами, якими може бути зумовлена потреба скорочення чисельності або штату працівників є, зокрема: наміри роботодавця матеріально стимулювати працівників для здійснення потрібного обсягу робіт меншою кількістю персоналу через суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваної роботи, для чого працівникам встановлюються відповідні доплати за рахунок утвореної економії фонду заробітної плати; вдосконалення виробництва за допомогою автоматизації виробничих процесів, упровадження яких зумовлює зменшення кількості працівників певних професій і спеціальностей, потрібних для виконання роботи; перепрофілювання підприємства; зменшення обсягу виробництва продукції; інші несприятливі фактори та кризові явища у соціально-економічному розвитку суспільства.

Скорочення чисельності працівників і скорочення штату підприємства, установи, організації - поняття не тотожні, оскільки зі скороченням чисельності майже завжди відбувається скорочення штату і зміна чисельності працівників відповідно відображається у штатному розписі. А при скороченні штату чисельність може не тільки не зменшитися, а інколи навіть збільшитися.

Верховний Суд неодноразово повторював позицію стосовно того, що при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Така правова позиція заснована на роз`ясненнях, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», і є узвичаєною та сталою у судовій практиці.

У цьому контексті суд зауважує, що 25 серпня 2023 року рішенням Рахівської міської ради № 550 «Про внесення змін до організаційної структури, чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради» вирішено внести зміни до структури та чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради, затвердженої рішенням Рахівської міської ради №477 від 02.02.2023 року із змінами та викласти її у новій редакції, а саме: в додатку 1 внести наступні зміни, в тому числі, ліквідувати Відділ земельних відносин та вивести посади: начальник відділу - 1 штатна одиниця, головний спеціаліст - 1 штатна одиниця, провідний спеціаліст - 1 штатна одиниця. Вказані зміни введено в дію з 25 серпня 2023 року, (а.с. 7-9).

Разом з цим, суд ураховує, що за загальним правилом власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган сам вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників, якщо інше не встановлено обов`язковим для нього нормативно-правовим актом. Питання про доцільність скорочення посад, чисельності працівників, структури підприємства, установи, організації судом не обговорюється, оскільки це було б втручанням у діяльність такого підприємства, установи, організації (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №580/2623/19).

Суд не може з`ясовувати доцільність введення (виведення) роботодавцем певних посад та визначення ним штатної структури, давати оцінку необхідності проведення змін в організації виробництва і праці, оскільки юридична особа самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства, установи не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників не є належним способом захисту, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. При цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення.

Аналогічна правова позицій у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 540/7633/21.

На основі указаних обставин, норм матеріального права і практики їхнього застосування суд констатує безпідставність вимог позивача про визнання протиправним і скасування рішення Рахівської міської ради № 550 прийняте 25.08.2023 року на 36 сесії восьмого скликання «Про внесення змін до організаційної структури, чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради».

Стосовно правомірності розпорядження № 185-в «Про звільнення ОСОБА_1 » від 30 серпня 2023 року, судом встановлено наступне.

Процедура вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України регламентована положеннями частини другої статті 40, статей 42, 49-2 цього Кодексу, що містять юридичні гарантії забезпечення прав працівників від незаконного звільнення та сприяння у збереженні роботи.

Так, частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до приписів частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену частиною другою статті 49-4 цього Кодексу, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації).

Положенням частини першої статті 42 КЗпП України регламентовано, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Однією з правових гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Одночасно з цим, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, у якому структурному підрозділі працював працівник, який вивільнюється.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, Верховний Суд звертав увагу на обов`язок суду з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення (постанови від 9 квітня 2020 року у справі №182/1670/18, від 1 квітня 2020 року у справі №683/1084/17).

Тож у випадку фактичного скорочення займаної працівником посади йому має бути запропонована рівноцінна посада, передбачена новим штатним розписом. У разі, якщо на таку посаду претендують також інші працівники, роботодавець зобов`язаний провести порівняльний аналіз продуктивності їхньої праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено частиною першою статті 42 КЗпП України. У процесі цього аналізу, як правило, враховуються такі обставини, як: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалої тимчасової непрацездатності, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.

Інша вакантна робота, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду пропонується у разі відсутності рівноцінної посади.

Рівень кваліфікації визначається в залежності від освіти працівника та здобутих ним навичок під час виконання робіт за певною спеціальністю, а продуктивність праці вимірюється певними виробничими (службовими) показниками.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.

Тобто у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. І лише за умови встановлення, що у всіх працівників є рівні умови продуктивності праці і кваліфікації, можна аналізувати, хто з них має переважне право на залишення на роботі згідно з частиною другою статті 42 КЗпП України.

Крім того, при проведенні вивільнення орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 9 липня 2020 року у справі №809/2894/13-a.

Отже, відповідач був зобов`язаний під час попередження позивача про звільнення запропонувати йому іншу роботу відповідно до частини третьої статті 49-2 КЗпП України, а також провести порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації державних реєстраторів з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено частиною першою статті 42 КЗпП України.

Позивач, обґрунтовуючи протиправність розпорядження про звільнення, доводив, що це звільнення відбулося з порушенням процедури, оскільки йому не були запропоновані усі вакантні посади.

Судом встановлено, що 25 серпня 2023 року Рахівська міська рада персональним попередженням № 02-36/1170 попередила ОСОБА_1 , що відповідно до рішення Рахівської міської ради від 25.08.2023р № 550 внесено зміни до організаційної структури, чисельності виконавчого апарату Рахівської міської ради в результаті чого, посада яку він займає, підлягає скороченню та запропонувала переведення на посаду завідувач господарством відділу житлово-комунального господарства та господарського забезпечення Рахівської міської ради з посадовим окладом - 5675 грн., (а.с. 22).

Разом з тим, у відповідь на адвокатський запит адвоката Кузка С.О. Виконавчий комітет Рахівської міської ради повідомив, що станом на 25.08.2023 року були вакантні посади: завідувача юридичного сектору; начальника відділу житлового комунального господарства та господарського забезпечення; начальника відділу кадрової роботи, головного спеціаліста (комп`ютерне та програмне забезпечення); завідувача господарством (технічний працівник); провідного спеціаліста відділу з питань комунальної власності; провідного спеціаліста відділу соціально економічного розвитку, міжнародних зав`язків та туризму; головного спеціаліста відділу соціально економічного розвитку, міжнародних зав`язків та туризму; головного спеціаліста відділу соціального захисту, (а.с. 60-62).

З огляду на вищенаведене суд вважає, що відповідачем порушені норми трудового законодавства та вчинені дії не вказують на добросовісність та розсудливість при реалізації своїх повноважень роботодавцем, що покликані забезпечити захист трудових прав працівників під час проведення реорганізаційних заходів, пов`язаних зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Крім того, судом встановлено, що розпорядження № 30.08.2023 року № 185 в про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з ліквідацією Відділу земельних відносин з посади головного спеціаліста Відділу земельних відносин відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України прийнято на підставі заяви ОСОБА_1 від 30.08.2023, (а.с. 32).

30 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до в.п. міського голови із заявою, в якій просив у зв`язку з тим, що йому запропонували роботу на іншому підприємстві та не запропонували рівнозначної посади у Рахівській міській раді , скоротити двотижневий термін попередження про майбутнє звільнення у зв`язку з ліквідацією відділу 25.08.2023 року та звільнити його у відповідності до п.1 ст. 40 КЗпП України 30 серпня 2023 року. Буде вдячний, якщо заяву розглянуть швидко та будь-які подальші процедуру будуть проведені відповідно до чинного трудового законодавства, (а.с. 24).

Відповідач у відзиві зазначає, що зважаючи на зміст даної заяви, та обставини, що така була взята до уваги при прийнятті оскаржуваного розпорядження головою Рахівської міської ради від 30.08.2023 року за № 185-в Рахівською міською радою не було допущено процедури звільнення ОСОБА_1 .

Однак, суд вважає дані доводи відповідача необґрунтованими та безпідставними, оскільки стаття 40 КЗпП України регулює право розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, а відтак підставою для прийняття такого розпорядження не може слугувати заява працівника.

Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника регулює стаття 38 КЗпП України.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

За приписами частини 1 статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб, визначений законом, а оскаржуване розпорядження № 185-в «Про звільнення ОСОБА_1 » від 30 серпня 2023 року, прийнято не на підставі, визначеній Законом № 889-VІІІ та КЗпП України, тому таке є протиправними та підлягає скасуванню, а позивача слід поновити на посаді головного спеціаліста відділу земельних відносин Рахівської міської ради з 31 серпня 2023 року (перший робочий день після дня звільнення 30 серпня 2023 року), оскільки позовна вимога про поновлення позивача на посаді, з якої його було незаконно звільнено, є похідною від вимог про оскарження розпорядження № 185-в від 30 серпня 2023 року.

Відповідно до положень статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно достатті 27 Закону України Про оплату праціза правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок).

Згідно із пунктом 6 абзацом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року за № 13 при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

За правилами пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Однак, суд виходить із того, що відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53, частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67, статей 71, 73, 78-1 Кодексу законів про працю України та частини другої статті 5 Закону України "Про відпустки".

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 02 листопада 2023 року № 02-36/1647 (а.с. 63), середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 1005,86 грн., а середньомісячна заробітна плата 21 625,99 грн.

Таким чином, загальна кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 31 серпня 2023 року по 12 січня 2024 року складає 97 робочих днів, а загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 31 серпня 2023 року по 12 січня 2024 року в розмірі 97568,42 грн (97 р.днів х 1005,86 грн.) із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів, оскільки відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зобов`язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши із нього при виплаті податки та інші обов`язкові платежі.

Пунктами 2 та 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що негайно виконуються рішення суду присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді головного спеціаліста відділу земельних відносин Рахівської міської ради та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 21625,99 грн. із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів підлягає до негайного виконання.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Кузка Сергія Олександровича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 35/18) до Рахівської міської ради (90600, Закарпатська область, м. Рахів, вул. Миру, 34, ) про признання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядженням в.п. міського голови, секретаря ради та виконкому Молнар Є.Є. № 185-в від 30.08.2023 року.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу земельних відносин Рахівської міської ради із 31 серпня 2023 року.

4. Стягнути із Рахівської міської ради () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме із 31 серпня 2023 року по 12 січня 2024 року, із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів у розмірі 97568,42 (дев`яносто сім тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень, 42 коп.) гривень.

5. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній до звільнення посаді головного спеціаліста відділу земельних відносин Рахівської міської ради із 31 серпня 2023 року та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 21625,99 (двадцять одна тисяча шістсот двадцять п`ять гривень 99 копійок) гривень.

6. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль