Справа № 420/5479/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 р. Категорія 108020000м. ОдесаСправа № 420/5479/23
Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.,

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, мотивуючи його тим, що 01.08.2019 року між Компанією JSC Benko Servisas (Слапсілес вілл., Литва, Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Одеса, Україна, Покупець) був укладений Контракт №01/08/19-24, відповідно до умов якого Постачальник поставляє Товар, який вказується в Додатках до цього Контракту (п.1.1. Контракту). 02.02.2023 року уповноважена Позивачем особа (ТОВ «Стар Брок») звернувся до митного посту «Вишневе» Київської митниці з електронною митною декларацією (ЕМД) №23UА16U9 та пакетом документів для митного оформлення товару. Однак, в оформленні зазначеної електронної митної декларації відповідачем позивачу було відмовлено, в зв`язку із незгодою відповідача із заявленим уповноваженою особою позивача до оформлення вартістю товару. Відповідачем 02.02.2023 р. було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500110/2023/000096 та ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів UА100060/2023/000007/2. Як зазначив позивач, таке коригування митної вартості товару призвело до збільшення митних платежів, які повинен сплатити позивач за проведення процедури розмитнення зазначеного товару в розмірі 26054,39 грн., про що зазначено в графі 47 митної декларації №23UA69U9 від 02.02.2023 року. Позивач вказані дії відповідача вважає протиправними, в зв`язку з чим звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000007/2 від 02.02.2023 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Київська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що позивач не надав до митного органу ніяких підтверджуючих документів щодо оплати товару згідно інвойсу. Крім того, до митного органу не було надано ніяких документів щодо транспортних витрат, а також ніяких ні договорів, ні угод на транспортування товару. Отже, надані до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлену митну вартість товарів.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що наявність документу про оплату товару жодним чином не може впливати не ціну зазначеного товару.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» зареєстровано 20.10.2005 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, Чорноморська державна податкова інспекція.

Основним видом діяльності є 10.20 перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків; 46.38 оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

01.08.2019 року між ТОВ «Аквафрост» (Україна, покупець) та компанією JSC Benko Servisas (Литва, постачальник) було укладено контракт № 01/08/19-17, відповідно до умов якого постачальник поставляє товар, який вказується у додатках до цього контракту. (п.1.1 Контракту) Поставка здійснюється на адресу покупця. Покупець приймає товар і бере на себе зобов`язання за розрахунками з постачальником. (п. 1.2 Контракту)

Відповідно до п. 1.3 контракту, товаросупровідні документи, які постачальник повинен надати покупцю за кожну партію товару: товарно-транспортна накладна (коносамент, СМR, авіанакладна, залізнична накладна) - 1 оригінал; сертифікат походження (загальної форми або EUR-1, якщо є) - 1 оригінал, 3 копії; якісний сертифікат виробника - 1 оригінал, 3 копії; декларація виробника - 1 оригінал, 3 копії; ветеринарний сертифікат затвердженої в Україні форми - 1 оригінал, виписаний на кожен контейнер /автомобіль окремо; пакувальний лист - 1 оригінал, 3 копії; інвойс - 3 оригінали.

Поставка товарів за цим договором повинна здійснюватися покупцеві. Терміни та умови поставки (відповідно до інкотермс 2010) обумовлюються в інвойсах до цього контракту. (п.3.2 контракту)

Ціни на поставлені товари повинні бути узгоджені сторонами. Вони вказуються в інвойсі і/або додатку на кожну поставку окремо. (п.4.1 контракту)

Сума, умови і валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі або в додатку до контракту на кожну конкретну поставку товару. (п.5.3 контракту)

Платежі по даному контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу. (п.5.4 контракту)

Товари повинні бути відправлені в експортній упаковці, що відповідає типу товару та стандарту країни постачальника (п.6.1 контракту)

Маркування товару обумовлюється сторонами додатково до кожної окремої поставки. (п. 6.2 контракту)

25.04.2019 року між позивачем та ТОВ «СТАР БРОК СЕРВІС» (виконавець) було укладено договір № 25-04-19 про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів.

Так, на виконання умов зовнішньоекономічного контракту, постачальником було поставлено товар згідно Інвойсу № BZ23 №0047 від 20.01.2023 року загальною вагою 19500 кг, за ціною 1500 дол. США, на загальну суму відповідно до курсу Євро 27045,77 Євро.

Також, у вказаному інвойсі зазначено, що поставка відбувається на підставі контракту № 01/08/19-17 від 01.08.2019 року та на умовах FCA Клайпеда.

Відповідно до довідки №1/02 від 01.02.2023 року наданої ТОВ «СП ЄВРОТРЕЙД» зазначено, що автопоїзд держ. № КА6952CH/AA9761ХК, виконує перевезення вантажу за маршрутом: м. Клайпеда (Литва) м. Київ (Україна); Транспортні витрати по перевезенню вантажу з м. Клайпеда (Литва) - до пункту перетину кордону Ягодин (Україна), складають 48000, 00 гривень; Транспортні витрати по перевезенню вантажу п/п Ягодин (Україна) - до м. Київ (Україна), складають 10000, 00 гривень; Страхування вантажу не проводилось. Вартість навантажувальних робіт за рахунок відправника.

02.02.2023 року представником позивача подано електронну митну декларацію 23UA16U9 разом з необхідним пакетом документів для митного оформлення товару.

До митної декларації позивачем було надано: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) BZ23 №0047 від 20.01.2023; Сертифікат якості (Certificate of quality) від 20.01.2023р.; Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 30.01.2023; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) AR 530482932 від 13.01.2023р.; Документ, що підтверджує вартість перевезення №01/02 від 20.01.2023р.; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, №01/08/19-17 від 01.08.2019; Договір про надання послуг митного брокера 25-04-19 від 25.04.2019р.; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації №9513991 від 02.02.2023 р.; ветеринарний сертифікат №LT0319848/L2-2114.

На запит відповідача про надання додаткових документів позивачем було надано лист про відмову у наданні додаткових пояснень та документів.

02.02.2023 року Київською митницею за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100060/2023/000007/2 та винесено картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500110/2023/000096.

Підставами для коригування митної вартості зазначено, що в п.1.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2019 № 01/08/19-17 поданого до митного оформлення вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар, який вказується у додатках до цього контракту, відповідно до п.1.3 вказаного контракту відсутні пакувальний лист та декларація виробника. Також відповідно до п.3.1 контракту відсутня проформа інвойс та відповідно до п.5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі № BZ23 Nr./№ 0047 від 20.01.2023. Дані документи декларантом до митного оформлення не надавались та інформація про них відсутня у гр. 44 МД. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (реєстрація в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296) до документів, що підтверджують транспортні витрати можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надана тільки довідка про транспортно- експедиційні витрати від 01.02.2023 № 01/02.

Не погодившись з прийнятими рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що надані позивачем документи та дані, які в них містяться є достатніми для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000007/2 від 02.02.2023 року діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, тому суд визнає його протиправним та скасовує.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 МК Кодексу передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13 лютого 2020 року у справі №812/1325/17, від 11 лютого 2020 року у справі №520/9544/18, від 12 лютого 2019 року у справі №808/1801/18, від 26 червня 2018 року у справі №814/1996/15, від 22 травня 2018 року у справі №808/178/16, від 23 жовтня 2018 року у справа №820/1761/17.

З матеріалів справи вбачається, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача митним органом було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про корегування митної вартості товарів № UA100060/2023/000007/2 від 02.02.2023, а саме:

п.1.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2019 № 01/08/19-17 поданого до митного оформлення вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар, який вказується у додатках до цього контракту, відповідно до п.1.3 вказаного контракту відсутні пакувальний лист та декларація виробника. Також відповідно до п.3.1 контракту відсутня проформа інвойс та відповідно до п.5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі № BZ23 Nr./№ 0047 від 20.01.2023. Дані документи декларантом до митного оформлення не надавались та інформація про них відсутня у гр. 44 МД. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (реєстрація в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296) до документів, що підтверджують транспортні витрати можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надана тільки довідка про транспортно- експедиційні витрати від 01.02.2023 № 01/02.

Таким чином, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст. 54 МК України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості.

На запит відповідача про надання додаткових документів позивачем було надано лист про відмову у наданні додаткових пояснень та документів.

Стосовно зазначення митним органом що «в .1.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2019 № 01/08/19-17 поданого до митного оформлення вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар, який вказується у додатках до цього контракту, відповідно до п.1.3 вказаного контракту відсутні пакувальний лист та декларація виробника. Також відповідно до п.3.1 контракту відсутня проформа інвойс та відповідно до п.5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі № BZ23 Nr./№ 0047 від 20.01.2023. Дані документи декларантом до митного оформлення не надавались та інформація про них відсутня у гр. 44 МД. », суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1.3 контракту, товаросупровідні документи, які постачальник повинен надати покупцю за кожну партію товару: товарно-транспортна накладна (коносамент, СМR, авіанакладна, залізнична накладна) - 1 оригінал; сертифікат походження (загальної форми або EUR-1, якщо є) - 1 оригінал, 3 копії; якісний сертифікат виробника - 1 оригінал, 3 копії; декларація виробника - 1 оригінал, 3 копії; ветеринарний сертифікат затвердженої в Україні форми - 1 оригінал, виписаний на кожен контейнер /автомобіль окремо; пакувальний лист - 1 оригінал, 3 копії; інвойс - 3 оригінали.

Позивач стверджує, що при здійсненні митного оформлення товару ним до митного органу було надано всі наявні в нього документи на підтвердження здійснення господарської операції та отримання товару на підставі договору, а саме: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) BZ23 №0047 від 20.01.2023; Сертифікат якості (Certificate of quality) від 20.01.2023р.; Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 30.01.2023; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) AR 530482932 від 13.01.2023р.; Документ, що підтверджує вартість перевезення №01/02 від 20.01.2023р.; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, №01/08/19-17 від 01.08.2019; Договір про надання послуг митного брокера 25-04-19 від 25.04.2019р.; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації №9513991 від 02.02.2023 р.; ветеринарний сертифікат №LT0319848/L2-2114.

Отже, твердження відповідача про ненадання вказаних документів є необґрунтованими.

Щодо твердження апелянта, що у інвойсі відсутні умови платежу та до митного оформлення не було надано документів на підтвердження здійснення оплати за товар, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 5.3 та 5.4 вказаного контракту сума, умови і валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі або в додатку до контракту на кожну конкретну поставку. Платежі по даному контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу. Так, з наданої до суду копії інвойсу вбачається, що в ньому містяться платіжні реквізити для оплати за товар, кількість, вага та ціна замовленого товару.

Таким чином, з урахуванням п. 5.4 Контракту, можна дійти висновку, що на час митного оформлення товару оплата за товар не відбулась, адже контрактом передбачена можливість відстрочення платежу.

Крім того, колегія суддів звзначає, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у своїх постановах по справам № 815/329/17 від 17 квітня 2018 року та № 420/18880/21 від 01 березня 2023 року.

Стосовно посилань апелянта про не надання документів на підтвердження понесених позивачем транспортних витрат, суд зазначає, що терміни та умови поставки (відповідно до інкотермс 2010) обумовлюються в інвойсах до цього контракту відповідно до п.3.2 контракту.

Так, відповідно до інвойсу № BZ23 Nr./No0047 від 20.01.2023 вказано умови поставки FCA Klaipeda.

Відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010 FCA (вільний перевізник) - продавець поставляє і передає товари в зазначені терміни і місце передачі, а покупець приймає їх, якщо всі умови дотримані.

Декларантом на підтвердження здійснення перевезення товару до необхідного місця прийому товару до митного оформлення було надано довідку за підписом директора ТОВ «СП ЄВРОТРЕЙД» зазначено, що автопоїзд держ. № КА6952CH/AA9761ХК, виконує перевезення вантажу за маршрутом: м. Клайпеда (Литва) м. Київ (Україна); Транспортні витрати по перевезенню вантажу з м. Клайпеда (Литва) - до пункту перетину кордону Ягодин (Україна), складають 48000, 00 гривень; Транспортні витрати по перевезенню вантажу п/п Ягодин (Україна) - до м. Київ (Україна), складають 10000, 00 гривень; Страхування вантажу не проводилось. Вартість навантажувальних робіт за рахунок відправника.

Відтак, твердження відповідача щодо неможливості перевірки відомостей, що підтверджують вартість транспортних витрат є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, позивачем було надано всі наявні документи на підтвердження заявленої ціни товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

В частині 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/RADE/148) (Женева, вересень 1983 року) показано, у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на навантаження товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України та інші витрати).

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований в постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №809/278/17.

Крім іншого, відповідачем не доведено наявності підстав для застосування другорядних методів визначення митної вартості, а саме резервного методу.

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також те, що позивачем надано достатньо належним чином оформлених документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, суд першої інтенції дійшов вірного висновку про задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року по справі № 420/5479/23, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький