Справа № 160/126/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2024 року Справа № 160/126/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
04 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі №160/126/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.10.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року по справі №160/126/23 про відмову у відкритті провадження у справі №160/126/23 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
25.10.2023 року дана справа була повернута до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду передана судді Кальнику В.В. для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року було частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів та витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 , відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №160/126/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 31.12.2017 року досяг віку 60 років та отримав право на пенсію за віком за ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції від 03.10.2017 року. З метою реалізації свого права на пенсію, позивач звернувся 25.01.2018 року до територіального органу №14 в м. Нікополь об`єднаного Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та надав при цьому заповнену заяву відповідної форми з документами на підтвердження страхового стажу довідки, що має надаватись згідно законодавства у разі відсутності трудової книжки. Надані документи були перевірені спеціалістом пенсійного органу та заяву ОСОБА_1 було зареєстровано 25.01.2018 року за №8, на підтвердження чого ОСОБА_1 було надано розписку із зазначенням дати прийняття заяви від 25.01.2018 року та переліком одержаних документів, без зазначення відсутніх документів, які необхідно подати в трьохмісячний строк з дня прийняття заяви. Позивач зазначив, що пенсійним органом було надано ОСОБА_1 довідку про розрахунок стажу, який з 15.05.1972 року по 30.11.2017 року склав 23 роки 8 місяців 2 дні, недостовірно обчислений через вилучення деяких періодів трудового та страхового стажу. Позивач навів посилання на відсутність у довідці частини записів про роботу, що містяться в трудовій книжці, також навів посилання на інформацію з реєстру застрахованих осіб (довідка ОК-5) згідно якої страховий стаж, що враховано для призначення пенсії за період з 01.10.2015 по 30.11.2017 складає 23 місяця 14 днів, з наявних 25 місяців. Позивач вказав на те, що протягом місяця було проведено перерахунок пенсії з урахуванням вищезазначеного періоду та даних за грудень 2017 року. Зазначає, що згідно Порядку №22-1 визначено, що якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем перерахунку, в якому було проведено перерахунок. 31.01.2018 року органом пенсійного фонду було повідомлено позивача про те, що надані заявником документи свідчать про наявність станом на 25.01.2018 року страхового стажу 23 роки 13 днів, за необхідних 25 років. Також пенсійним органом було наголошено, що трудова книжка видана на ім`я ОСОБА_2 , що не дає змоги взяти її для розрахунку стажу. Таким чином, органами пенсійного фонду було відмовлено за вищенаведених підстав у призначенні пенсії. ОСОБА_1 також зазначив, що довідкою про наявний трудовий стаж від 28.02.2018 року було повідомлено і роз`яснено, що позивач має право на пенсію за віком, однак дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату (з урахуванням недостатності страхового стажу) 02.01.2021 року. Позивачем зазначено, що згідно з положенням Постанови КМУ від 27.12.2017 року №1098, з урахуванням наявності у нього страхового стажу не менше 15 років, що підтверджується також довідкою про наявний страховий стаж від 28.02.2018 року, з дня звернення особи за отриманням соціальної допомоги з пред`явленням відповідних документів, ОСОБА_1 мав право на призначення відповідної соціальної допомоги. Безпосередньо орган пенсійного фонду, попередньо надавши позивачу довідку від 28.02.2018 року, рекомендував звернутись ОСОБА_1 до органів соціального захисту населення за соціальною допомогою.
Вищезазначені дії органу пенсійного фонду позивач оцінює як бездіяльність, оскільки вважає, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області офіційно не відмовило у призначенні пенсії, а протиправно не виплачувало пенсію три роки з 02.01.2018 року по 02.01.2021 року, лише надавши рекомендації щодо можливості докупити страховий стаж, а також щодо звернення за соціальною допомогою.
Позивачем також зазначено, що на його звернення від 16.10.2018 року пенсійним органом 26.10.2018 року було надано відповідь про те, що відповідно до наданих заявником документів, пенсійним органом була надана довідка з наявним страховим стажем 23 роки 13 днів. ОСОБА_1 зазначено, що він у зв`язку з відсутністю пенсії, заробітку, був вимушений звернутись до органів соціального захисту населення, де з вересня 2018 року по 31.12.2020 року була призначена соціальна допомога згідно Постанови КМУ №1098 від 27.12.2017 року (виплачена ОСОБА_1 в загальному розмірі за вказаний період 43 107, 50 грн.), яку позивач вважає часткою від тієї суми пенсії, яка мала б отримуватись у вказаний період позивачем. Позивачем вказано також на відповідь, надану ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 21.06.2019 року, згідно з якою пенсійний орган зазначив, що ОСОБА_1 не надавалась заява для розгляду питання призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та необхідні документи для призначення пенсії. Водночас у відповіді зазначено, що згідно з заявою позивача від 27.02.2018 року ОСОБА_1 була видана довідка від 28.02.2018 №80/03-18 про наявний страховий стаж 23 роки 13 днів. Пенсійним органом також було вказано про відмінність прізвищ на титульній сторінці трудової книжки та у паспорті ОСОБА_1 . Позивачем зауважено, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року у справі №182/9544/18 було встановлено приналежність трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У позовній заяві наведено також відомості про те, що за вказівкою щодо можливості оскарження відповіді пенсійного органу, 15.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28.02.2018 року до Пенсійного фонду України, на яку скаржнику було надано відповідь з роз`ясненнями законодавства щодо права останнього на пенсію при наявності стажу 25 років та при належному зверненні з заявою про призначення пенсії.
У відповіді на скаргу також було зазначено, що за інформацією ГУ ПФУ в Дніпропетровській області ОСОБА_1 отримував довідку ОК-5, а також звертався до органів пенсійного фонду з заявою про визначення права на пенсію та отримав відповідь щодо помилки у прізвищі, допущеної у трудовій книжці, а також відсутності достатнього страхового стажу. Позивач посилається у позові на те, що згодом він звернувся до суду за захистом своїх прав та оскаржив відмову пенсійного органу. У позовній заяві позивачем наведно обставини справи, що розглядалась в суді та вказано на те, що суд у рішенні зробив висновки про те, що позивач не звертався до відповідача із заявою за формою, передбаченою додатком 3 до Порядку №22-1, а отже, не розпочав процедуру оформлення пенсії за віком, відповідно, відповідач не приймав рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії за віком. Позивач вказував на те, що при розгляді справи в суді у 2020 році, пенсійний орган у відзиві фактично визнав частину позовних вимог, що позивач вважав підставою для застосування ч. 4 ст. 189 КАС України.
У позові в даній справі позивач зазначає також про те, що, враховуючи ту обставину, що відповідач частково визнав свої протиправні дії, а саме в частині не призначення пенсії за віком згідно заяви ОСОБА_1 з 01.01.2018 року, на яку останній мав право, та така мала нараховуватись згідно формули ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (П=ЗП*КС), без обмежень з 02.01.2018 року, яку відповідач протиправно відтермінував до 02.01.2021 року, обмеживши виплату пенсії розміром.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, вказує на порушення пенсійними органами його права власності (на грошові кошти у вигляді пенсії), вказує на виникнення у нього права на отримання повного розміру пенсії (згідно сплачених державі страхових внесків) з 01.01.2018 року, та на виплату пенсії з 02.01.2018 року, яку відповідач незаконно переніс на 02.01.2021 року довідкою (своїм рішенням). ОСОБА_1 зауважено, що суд у справі №160/1961/20 встановив, що вимога про отримання пенсії є передчасною, та може бути розглянута виключно після звернення особи із заявою про призначення пенсії встановленої форми. Зазначене рішення суду у справі №160/1961/20 було оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, однак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було постановою від 25.08.2020 року залишено без задоволення, а рішення першої інстанції без змін. Також у позові зазначено, що по закінченню виплат соціальної допомоги 31.12.2020 року органом соціального захисту населення було рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до органів пенсійного фонду та оформити пенсію за віком.
Позивач звернувся 25.01.2021 року із заявою за №532 про призначення пенсії, надавши відповідні документи, про що отримав розписку-повідомлення. З 02.01.2021 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком та згідно ч. 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» здійснено індивідуальний перерахунок пенсії та з урахуванням довідки від 28.02.2018 року за №80/03-18 нараховано пенсію в розмірі 1769, 00 грн. на місяць. Після звернення до органів пенсійного фонду щодо питання суми призначеної пенсії, відповідач надав відповідь від 19.04.2021, в якій заявника було повідомлено, що пенсійний орган призначив позивачу у мінімальному розмірі, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» така сума станом на 01.01.2021 року становить 1769, 00 грн.
Також, позивачем зазначено, що з урахуванням довідки про страховий стаж, пенсія до виплати з 02.01.2018 року складає 3232, 73 грн., а за період з 01.01.2018 02.01.2021 складає 116 378 грн. (3232, 73 грн. * 36 місяців), при цьому з урахуванням виплаченої суми в розмірі 43 107, 50 грн. позивач вважає що не виплачена сума пенсії складає 73 270, 78 грн. Також позивач наголошує на невірному розрахунку пенсії за період з 02.01.2021 по 30.11.2022 року, та з урахуванням виплачених сум в розмірі 61 975, 78 грн., сума невиплаченої пенсії за вказаний період складає 72 874, 83 грн. У зв`язку з встановленням протиправних дій (в частині невірного розрахунку та невиплати належних сум пенсії), до органів пенсійного фонду звернувся представник позивача з відповідною заявою від 21.02.2022 року щодо відшкодування заподіяної шкоди, на яку було отримано відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01.04.2022 року, що розрахунок розміру пенсії було проведено згідно законодавства України, та коефіцієнт заробітної плати після оптимізації склав 1, 33. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач в порушення вимог законодавства, здійснивши невірні розрахунки пенсії, заподіює ОСОБА_1 матеріальну шкоду в загальному розмірі 255 018, 39 грн.
Позивачем в позові наголошено, що саме через надання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області недостовірних даних, документів ОСОБА_1 , на свій розсуд здійснив невірний розрахунок та нарахування пенсії, виплачував пенсію не в повному обсязі, чим заподіяв позивачу матеріальну шкоду. Тому, позивач просить суд визнати рішення відповідача від 28.02.2018 за №80/03-18 протиправним та зобов`язати відповідача відшкодувати заподіяну шкоду.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, тому суд розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком.
Як встановлено судом, в матеріалах справи містяться копії судових рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 року та Третього апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020 року у справі №160/1961/20, що набрали законної сили.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, судами у справі №160/1961/20 були встановлені наступні обставини:
« 25.01.2018 року звернувся до управління Пенсійного фонду України із заявою, якою просив прийняти відповідні документи для попереднього визначення права на пенсію, здійснення перевірки довідок про заробітну плату і довідок про роботу (пільгову роботу) які будуть використані для призначення пенсії.
У відповідь на вказану заяву листом від 31.01.2018 року №2124/06/08 Нікопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повідомило, зокрема, що згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років. Станом на 25.01.2018 року страховий стаж позивача становить 23 роки і 13 днів.
27.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою щодо надання довідки про наявний страховий стаж, у відповідь на яку надано довідку від 28.02.2018 року №80/03-18 про наявний страховий стаж, відповідно до якої, вік, визначений ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 60 років, страховий стаж - 25 років, та з огляду на наявний стаж у 23 роки 13 днів, позивач матиме право на пенсійну виплату з 02.01.2021 року.
Листом від 21.06.2019 року № 4426/Д-09 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за результатами звернення ОСОБА_1 з питання призначення пенсії, зокрема, вкотре зазначено, що оскільки заявник досяг пенсійного віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , то необхідний стаж для призначення пенсії за віком повинен складати 25 років, крім того, звернуто увагу, що заява для розгляду питання призначення пенсії та необхідні документи ОСОБА_1 не надавалася.
25.01.2021 року за №532 Нікопольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії №532, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про відкритий рахунок в банку, довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 р. у кількості 4-х, довідки про зміну назви організації у кількості 3-х, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документ про місце проживання (реєстрації) особи, документи про стаж, що визначені порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.93 №637 у кількості 2-х, інший документ у кількості 2-х, паспорт, трудова книжка, анкета-опитування, що підтверджується розпискою повідомленням від 25.01.2021 року за підписом спеціаліста ОСОБА_3
Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , позивач не погоджується з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразилось у не призначенні, не нарахуванні та невиплаті пенсії вчасно з 01.01.2018 року і в повному розмірі, що завдало позивачу матеріальної шкоди, тому звертаючись до суду просив також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відшкодувати позивачу заподіяну шкоду при призначенні пенсії, перерахувати та включити в документи до виплати розмір пенсії відповідно нормам діючого законодавства за Законом України від 03.10.2017 року № 2148 VIII сумою в 5785, 00 грн. виплатити (відшкодувати) у незаконний, протиправний спосіб стягнену на користь Пенсійного фонду і вчасно не виплачену пенсії за період з 01.01.2018 по 30.11.2022 року в сумі 143 016, 20 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 IV (далі по тексту Закон № 1058), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях №162 від 20.06.1974 (далі по тексту Інструкція №62), Постановою Кабінетом Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» (далі по тексту Постанова № 301), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі по тексту Інструкція № 58).
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».
Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частинами 1-3 статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Зміст поняття загальний трудовий стаж є ширшим ніж поняття страховий стаж, оскільки до першого включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Статтею 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 року № 637 (далі по тексту Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 1.1. Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно п. 1.4 зазначеної Інструкції особи, які вперше шукають роботу і не мають трудової книжки, повинні пред`явити паспорт, диплом або інший документ про освіту чи професійну підготовку. Військовослужбовці, звільнені із Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Прикордонних військ України, Цивільної оборони України, Управління охорони вищих посадових осіб України та інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України (далі Збройні Сили України та інші війська) та військовослужбовці, звільнені із Збройних Сил колишнього Союзу РСР і Збройних сил держав учасниць СНД, пред`являють військовий квиток. Звільнені з місця відбування кримінального покарання зобов`язані пред`явити довідку про звільнення.
Приписами п. 1.5 Інструкції № 58 визначено, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. N 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Так, пунктами 2, 3, 4 Постанови № 301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше.
Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.
Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відповідно до п. 2.1 Інструкції № 58, трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.
Згідно п. 2.2 зазначеної Інструкції, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Пунктом 2.3 Інструкції № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).
Відповідно до п. 2.12 Інструкції № 58 2.14. У графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.
Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".
Приписами п. 2.15 Інструкції визначено, що якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.
Згідно п. 2.26 Інструкції № 58 Записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Відповідно до п. 3.1. Інструкції № 58, у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний.
Приписами пунктів 3.2, 3.3 Інструкції визначено, що про кожний виданий вкладиш на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки зверху ставиться штамп розміром 10х25 мм з написом "Виданий вкладиш" і тут же зазначаються серія і номер вкладиша. При кожній наступній його видачі має ставитися другий штамп і зазначатися серія і номер вкладиша.
У разі необхідності доповнення трудової книжки вкладишем видається вкладиш нового зразка незалежно від того, яку трудову книжку має працівник (нового чи раніш установленого 1938 року і 1974 року зразків).
Суд зауважує, що на час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162.
Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656«Про трудові книжки робітників та службовців» (надалі Постанова №656) та даною Інструкцією.
Пунктом 1 Постанови №656 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 Постанови №656 визначено, що всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до пункту 18 Постанови №656, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) належить трудова книжка, дата первинного заповнення 13.05.1975 року, що підтверджується рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року, що набрало законної сили.
Відомості у трудовій книжці позивача (дата первинного заповнення 13.05.1975 року) про трудову діяльність оформлені належним чином (мають номера наказів, дати їх винесення, підписи та посади осіб, які вносили вказані записи, печатки підприємств), в тому числі на першій сторінці трудової книжки міститься відтиск печатки. Згідно відомостей трудової книжки (дата первинного заповнення 13.05.1975 року), позивач працював на наступних посадах:
- 13.05.1975 10.11.1975 різноробочий овочевої перевалки, учень бондаря овочевої перевалки, бондар в Томаківська заготконтора;
- 26.11.1975 05.09.1994 - робітник 2 розряду, муляр 3 розряду, бетонщик 3 розряду;
- 01.10.2007 30.05.2008 різноробочий ТОВ Інтер-мол;
- 05.05.2009 31.07.2009 муляр ТОВ Нью Тек Стратегія;
- 21.10.2015 30.11.2016 охоронник ТОВ НСБ-РУБІКОН;
- 27.01.2017 27.02.2018 охоронник ТОВ ВІВАТ ГРУПП;
З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (форма РС-право) до страхового стажу було зараховано періоди: робота в колгоспі (1972 рік) 2 місяці 4 дні, навчання у вищих/середніх навчальних закладах (1972-1974 р.р.) - 10 місяців 22 дні, робота в колгоспі (1974 рік) 4 місяці 20 днів, робота в колгоспі (1975 рік) 1 місяць 11 днів, робота різноробочим та бондарем (13.05.1975 10.11.1975) 3 місяці 28 днів, робота бетонщиком, мулярем (26.11.1975 05.09.1994) - 18 років 9 місяців 10 днів, різноробочий (01.10.2007 30.05.2008) 0 років та місяців, муляр (05.05.2009 31.07.2009) 0 років та місяців, охоронник (21.10.2015 30.11.2016) 1 рік 0 місяців 13 днів, охоронник (27.01.2017-27.02.2018) 1 рік 0 місяців 6 днів. Всього згідно форми РС-право пенсійним органом зараховано 23 роки 8 місяців та 24 дні страхового стажу ОСОБА_1 .
Однак, суд вбачає безпідставне неврахування відповідачем окремих періодів роботи позивача до страхового стажу, а саме:
- за період роботи з 13.05.1975 по 10.11.1975 різноробочим овочевої перевалки, учнем бондаря овочевої перевалки, бондарем в Томаківській заготконторі не враховано 2 місяці;
- за період роботи з 01.10.2007 по 30.05.2008 різноробочим в ТОВ Інтер-мол не враховано 8 місяців;
- за період роботи з 05.05.2009 по 31.07.2009 мулярем в ТОВ Нью Тек Стратегія не враховано 2 місяці 25 днів;
- за період роботи з 21.10.2015 по 30.11.2016 охоронником в ТОВ НСБ-РУБІКОН не враховано 27 днів;
- за період роботи з 27.01.2017 по 27.02.2018 охоронником в ТОВ ВІВАТ ГРУПП не враховано 25 днів.
Таким чином, до загального страхового стажу ОСОБА_1 не враховано 1 рік 2 місяці 17 днів, що підлягають врахуванню пенсійним органом при призначенні пенсії та розрахунку її розміру.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно із ст.25 Закону №1058-IV, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = См * Вс / (100% * 12), де:
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Закону №1058-IV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлено статтею 40 Закону №1058-IV, яка підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, в редакції, чинній на дату, з якої позивачу призначено пенсію.
Згідно із ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.
Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс * (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... +Кзn);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:
Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;
Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:
Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати;
Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:
Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;
Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.
У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).
У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.
При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.
Питання індексації та перерахунку пенсії позивача регулюються ч.ч.2 та 3 ст.42 Закону №1058-IV.
Відповідно до ч.2 ст.42 вказаного Закону, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Згідно із абз.2 ч.3 ст.42 Закону №1058-IV з 01 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Згідно із ч.2 ст.46 Закону №1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Як було встановлено судом, пенсійним органом здійснено розрахунок пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 25.01.2021 року, без врахування страхового стажу в розмірі 1 рік 2 місяці 17 днів.
Разом з тим, щодо періоду, за який підлягає перерахунку розмір пенсії позивача, суд зауважує, що відповідно до положень ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як було встановлено судом під час розгляду справи, питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року розглядалось у справі №160/1961/20, та в рішеннях судів наведені наступні висновки:
Отже, оскільки на момент звернення позивача до суду, відсутні будь-які докази належного звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком, відповідач право позивача на отримання пенсії за віком не порушував, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.»
Таким чином, судами було встановлено, що ОСОБА_1 не подавав заяву належної форми для призначення пенсії з 01.01.2018 року, а тому у даній справі відсутні підстави для задоволення вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з вищезазначеної дати, так само відсутні підстави для скасування рішення відповідача щодо ненарахування пенсії з відповідної дати (з дня виповнення позивачу 60-річного віку), оскільки відповідне рішення пенсійним органом 01.01.2018 року не приймалось, та, як наслідок, суд відмовляє в задоволенні вимоги про відшкодування позивачу заподіяної шкоди при призначенні пенсії, як похідної вимоги.
Водночас, як було встановлено під час розгляду цієї справи, ОСОБА_1 25.01.2021 року звернувся до відповідача з заявою відповідної форми, додав документи, що підтверджують право на призначення пенсії, а тому саме з цієї дати пенсійний орган має здійснити перерахунок призначеної пенсії, враховуючи страховий стаж який не було враховано раніше.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, та суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 02.01.2021 року по 30.11.2022 року з урахуванням висновків суду, та провести виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати з урахуванням висновків суду та виплатити, з урахуванням раніше виплачених сум пенсію за період з 02.01.2021 по 30.11.2022 року ОСОБА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 496,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник