Справа № 420/2198/24
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2198/24
УХВАЛА

23 січня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Попов В.Ф., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 01.06.2023 року № 2-1508- UА0075494, яким ОСОБА_1 визначено зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік у розмірі 25 905,75 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 01.06.2023 року №2-1508- UА0075494, яким ОСОБА_1 визначено зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік у розмірі 24 999,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя перевірив позовну заяву на відповідність вимогам передбаченим статтями 160, 161, 172 КАС України та з`ясував такі недоліки.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскаржувані рішення прийняті податковим органом 01.06.2023 року.

Позивач скористався досудовим порядком врегулювання спору та оскаржив рішення податкового органу до контролюючого органу. За результатами розгляду скарги 14.09.2023 року прийнято рішення про залишення скарги без задоволення. Рішення вручено позивачеві 21.09.2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Позовну заяву подано до суду 18.01.2024 року.

З огляду на те, що тримісячний строк звернення до суду закінчився 22.12.2023 року, позовна заява подана із порушенням строку позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що строк звернення пропущений у зв`язку із тим, що позивач доглядав батька, який отримав травму. Додатково посилається на повітряні тривоги, які також вплинули на можливість вчасного звернення до суду із цим позовом.

З аналізу поданої заяви встановлено відсутність обставин, які б свідчили про відсутність у позивача можливості звернутися до суду вчасно. Тримісячний строк оскарження почався з 21.09.2023 року (дата отримання рішення податкового органу за результатами розгляду скарги), а травма отримана батьком 01.12.2023 року, тобто через два місяці після початку строку звернення до суду. Окрім того, характер отриманої травми не є таким, який вимагає цілодобового знаходження біля травмованої особи. Більш того, відсутні жодні докази того, що батько позивача потребував цілодобового піклування, і того, що окрім позивача немає інших осіб, які б могли таке піклування надати.

Що ж стосується обстрілів території Одеської області російською федерацією, то вони не є цілодобовими, а тому не перешкоджають учасникам спірних правовідносин звертатися до суду у встановлені законодавством строки.

Посилання на таку підставу як введення в Україні воєнного стану не є поважними обставинами для поновлення строку звернення до суду, оскільки така обставина не є безумовною та не свідчить про наявність перешкод у позивача для звернення до суду у цей період. Одеський ОАС жодного дня не припиняв свою роботу з початку введення воєнного стану, а позивач не наводить жодних обставин які безпосередньо його стосуються та які перешкоджали його зверненню до суду у тримісячний строк та пов`язані з вказаними подіями.

Верховний Суд в ухвалі від 01 серпня 2022 року по справі № 802/118/17-а наголосив, що посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло та обумовило пропуск строку.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

В рішенні від 27.06.2000 р. у справі Ільхан проти Туреччини Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

Таким чином, співставляючи приписи ст. 122 КАС України та вищенаведені принципи Європейської Конвенції, позиції Європейського суду з прав людини, практику Верховного суду, суд вважає за необхідне застосувати у цій справі практику Європейського суду зазначивши, що позивач пропустив строки звернення до суду, а його обґрунтування щодо поважності причин пропуску суд відхиляє, вважає необґрунтованими та неповажними.

Враховуючи, що наведені у заяві обставини є неповажними, позивачеві необхідно протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення із зазначенням інших обставин для поновлення строку.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що, відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме: надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням інших підстав для його поновлення, разом із доказами поважності наведених обставин.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 169 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде повернута позивачу без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Попов