Справа № 200/6628/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питання прийняття позову до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі

23 січня 2024 р. справа №200/6628/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову

ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
про1) визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській області з приводу припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.09.2022р.; 2) зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області поновити нарахування та виплату страхових виплат ОСОБА_1 з 01.09.2022р.; 3) зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість із щомісячних страхових виплат, яка виникла за період з 01.09.2022р. по день поновлення такої виплати на рахунок у АТ "Державний ощадний банк України"; 4) допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення за один місяць, -
встановив:

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2024р. у справі №200/6628/23 позов було залишено без руху у зв`язку із пропуском строку на звернення до суду стосовно вимог про нарахування та виплату доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 з 01.08.2022 та відсутності доказів наявності у представника позивача повноважень на представництво інтересів позивача у Харківському окружному адміністративному суді.

Указане рішення суду зумовлено, зокрема, неухильним виконанням приписів ч.1 ст.122 КАС України, ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169 КАС України, якими передбачено, що недоліком в оформленні позову є подання позову поза межами визначеного процесуальним законом строку на звернення до суду без заяви (клопотання) про поновлення пропущеного строку та без доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

До суду 19.01.2024р. від представника заявника надійшов процесуальний документ з найменуванням "Заява про усунення недоліків", в якій зазначено, що позивач не має обох кінцівок повністю, що є причиною його інвалідності та наслідком того, що він не мав змоги своєчасно звернутися за правничою допомогою, що представник позивача вважає досить поважною причиною. Окрім цього зазначено, що на тимчасово окупованій території України незаконні збройні формування блокують додатки для спілкування, які на території України користуються попитом, а саме Viber, WhatsApp, а також служби електронної пошти Gmail, Ukr.net та інші. Тому, для передачі даних адвокату та зв`язку позивача з соціальними службами (органами Пенсійного фонду), спеціалістами інформаційних технологій, позивач повинен докладати додаткових зусиль, З огляду на що просив суд визнати дані причини пропуску строку поважними та поновити строк для звернення до адміністративного суду з поданим позовом з урахуванням вказаних раніше та наданих зараз обставин та фактів. Також 23.01.2024р. до дуту представник позивача надав ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Харківському окружному адміністративному суді та у Другому апеляційному адміністративному суді серії АН №1341394.

Суд, розглянувши подані документи, зазначає, що строк звернення до суду у спірних правовідносинах встановлений ч.2 ст.122 КАС України, складає 6 місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася про порушене право або повинна була дізнатися про порушене право.

Згідно з п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу зобов`язані забезпечити належне та своєчасне виконання процесуальних обов`язків, у тому числі і стосовно дотримання строку звернення до суду та стосовно належності оформлення позову.

Суд зауважує, що нормами КАС України не розкрито зміст правових категорій "поважна причина пропуску процесуального строку", "дата, коли особа дізналась про порушення права", "дата, коли особа повинна була дізнатись про порушення права", але відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при застосуванні норми права суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Висновки Верховного Суду з приводу застосування ст.ст.118, 121-123 КАС України викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. по справі №990/154/22, у постанові Верховного Суду від 12.09.2019р. по справі №826/3318/17, у постанові Верховного Суду від 28.03.2023р. по справі №826/3318/17, постанові Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19, постанови Верховного Суду від 06.04.2023р. у справі №320/7204/21, постанові Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020, постанові Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20, постанові Верховного Суду від 10.01.2023р. у справі №640/3489/21.

Так, за правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. у справі №990/154/22: 1) порівняльний аналіз словоформ дізналася та повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 2) Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

До кола поважних причин пропуску процесуального строку можуть бути віднесені реально існуючі обставини фактичної дійсності, які не залежать від внутрішньої волі заінтересованої особи, мали місце протягом перебігу пропущеного строку і створюють істотні та обєктивно непереборні чи нездоланні перешкоди або труднощі у виконанні конкретної процесуальної дії у межах встановленого законом проміжку часу, у тому числі і дії з подання позову (постанова Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19, постанова Верховного Суду від 06.04.2023р. у справі №320/7204/21).

Докази існування цих обставин про поважні причини пропуску строку звернення до суду відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.79, ч.1 ст.123, ч.2 ст.123, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України повинні бути подані до суду разом із позовом, бо на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20, де указано, зокрема, що суд вивчає лише ті докази, що надійшли разом з позовною заявою.

Указане обумовлено тим, що згідно з п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує - чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними і у силу ч.2 ст.19 Конституції України не має повноважень діяти у будь-який інший спосіб, у тому числі витребовувати докази з власної ініціативи або відкладати вирішення даного питання на подальше з метою пересвідчення в обізнаності позивача як учасника суспільних відносин із станом власних прав (інтересів) та обовязків.

Отже, саме на стадії вирішення питання про прийняття позову до розгляду суд повинен визначитись із достатністю підстав для визнання причин пропуску строку на звернення до суду поважними, для чого повинен дослідити та оцінити саме надані позивачем докази виключно у контексті подання позову із дотриманням вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ч.2 ст.171 КАС України.

Відтак, позивач під час звернення до суду у тексті відповідного процесуального документа повинен зазначити дату обізнаності з порушенням права та подати на підтвердження власних доводів з даного приводу належні, допустимі, достатні та достовірні докази, а суд повинен перевірити юридичну спроможність та фактичну доказанність задекларованого позивачем твердження, але не має обов`язку у разі невиконання позивачем вимог процесуального закону у цій частині за власною ініціативою пересвідчуватись у справжньому існуванні будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду, окрім тих, які були зазначені власне позивачем.

При цьому суд зважає, що за правовою позицією, сформульованою у постанові Верховного суду від 14.09.2023р. у справі №520/12477/22: 1) поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.; 2) Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.; 3) Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.; 4) Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Також суд зважає, що у силу правової позиції постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2023р. у справі №990/139/23 "Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.".

Оскільки заявлена позивачем вимога стосується спонукання суб"єкта владних повноважень до поновлення нарахування страхових виплат з 01.09.2022р., то суд вважає, що згідно з ч.5 ст.242 КАС України на спірні правовідносини підлягає поширенню правовий висновок постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. у справі № 240/12017/19, де указано, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Відтак, з календарної дати неотримання платежу із страхових виплат за вересень 2022р. (тобто не пізніше за настання 31.10.2022р.) заявник не міг бути необізнаним із вчиненням суб"єктом владних повноважень управлінського волевиявлення з приводу припинення страхових виплат.

У поданому позові представник позивача визнає обставини вибуття заявника до тимчасово неконтрольованої органами державної влади України та захопленої ворогом території України, але не зазначає про втрату заявником свободи пересування або відсутності фізичної змоги вчасного звернення за отриманням професійної правничої допомоги адвоката.

Суд зауважує, що кожна із цих обставин окремо та сукупність цих обставин дійсно може бути кваліфіковано у якості поважної причини пропуску строку на звернення до суду, але виключно у разі підтвердження належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами існування безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між окресленими вище факторами та фізичною нездатністю заявника вчинити процесуальну дію з приводу подачі позову.

На виконання ухвали суду про залишення позову без руху від 10.01.2024р. представником позивача подано до суду заяву, у якій зазначено, що позивач не має обох кінцівок повністю, що є причиною його інвалідності та наслідком того, що він не мав змоги своєчасно звернутися за правничою допомогою. Також до даної заяви долучено надані позивачем за допомогою додатку Telergram фото ОСОБА_1 з паспортом для візуального огляду тієї обставини, що позивач не має обох кінцівок повністю, що є причиною його інвалідності. Окрім цього зазначено, що на тимчасово окупованій території України незаконні збройні формування блокують додатки для спілкування, які на території України користуються попитом, а саме Viber, WhatsApp, а також служби електронної пошти Gmail, Ukr.net та інші.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (ч. 1, 4 ст. 122 КАС України).

Оскільки позивач не має обох кінцівок повністю, що є причиною його інвалідності та наслідком того, що він не мав змоги своєчасно звернутися за правничою допомогою, визнання обставини вибуття заявника до тимчасово неконтрольованої органами державної влади України та захопленої ворогом території України та неможливістю у даний час повернутись до місця свого мешкання, суд вважає за справедливе визнати поважними причини пропуску строку та поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду.

У зв"язку із викладеним за формальними зовнішніми критеріями (форма, зміст, обсяг приєднаних документів) стан оформлення матеріалів позову у цілому відповідає вимогам ст.ст.25, 26, 122, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Указане зумовлює прийняття рішення про відкриття провадження у справі.

Спір підлягає вирішенню по суті у порядку ст.263 КАС України.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4, 12, 171, 173, 175, 256, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

1. Визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду із вимогами у справі №200/6628/23.

2. Поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду із вимогами у справі №200/6628/23.

3. Прийняти позов до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі. Копії даної ухвали направити учасникам справи з урахуванням належності до кола суб`єктів владних повноважень та відомостей про офіційні адреси в ЄСІТС. Сповістити, що інформація відносно справи може бути отримана за посиланням: http://court.gov.ua/fair/sud2070.

4. Здійснювати розгляд та вирішення справи одноособовим складом суду у порядку ст.263 КАС України.

5. Зобов`язати відповідача подати до суду: 1) відзив на позов, де чітко та однозначно зазначити про те, які з викладених у позові обставин визнаються, а які заперечуються; 2) усі докази на підтвердження висловлених аргументів та на висвітлення обставин спору, зокрема, але не виключно докази про обсяг та зміст повноважень контролю, а також про привід для їх реалізації; документи про знаходження заявника на обліку в установі відповідача із зазначенням календарних дат взяття на обік та зняття з обліку; копії матеріалів страхової справи в частині, необхідній для з`ясування обставин спору; документи про нараховані та виплачені на користь заявника страхові виплати за період з 01.09.2022 по 17.11.2023 (дата звернення з позовом до суду); докази щодо припинення страхових виплат ОСОБА_1 - протягом 15 днів з дати отримання копії даної ухвали.

6. Роз`яснити наявність процесуальних прав і обов`язків, передбачених ст.44, 45, 47, 60, 131 КАС України та неприпустимість як зловживання процесуальними правами, так і недобросовісного виконання процесуальних обов`язків.

7. Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко