Справа № 480/11302/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 р.Справа № 480/11302/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 24.10.2023, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, по справі № 480/11302/23

за позовом Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг»

до Приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукорез Олександра Леонідовича

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" (далі позивач, АТ «СМНВО-Інжиніринг») звернулось до Сумського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича, про визнання протиправним та скасування постанови, в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову ЗВП № 71086193 від 04.10.2023 про арешт майна боржника (корпоративних прав: частка в статутному капіталі), винесену приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.О.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі №480/11302/23 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича про визнання протиправним та скасування постанови.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що аналіз оскаржуваної постанови приватного виконавця не дає беззаперечних підстав вважати, що у зведеному виконавчому провадженні перебувають на виконанні виконавчі листи виключно Ковпаківського районного суду м.Суми, оскільки лише облікова картка на зведене виконавче провадження є належним доказом наявності у зведеному виконавчому провадженні відповідних виконавчих документів. У зв`язку чим, у суду першої інстанції не було підстав визначати підвідомчість поданого позову виходячи лише з аналізу оскаржуваної постанови приватного виконавця.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржувана постанови від 04.10.2023 про арешт майна боржника (корпоративних прав: частка в статутному капіталі), винесену у зведеному виконавчому провадженні ЗВП № 71086193, містить перелік виконавчих листів із примусового виконання судових рішень щодо стягнення з позивача, зокрема, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування судових витрат та вихідної допомоги, виданих Ковпаківським районним судом м.Суми.

У матеріалах позовної заяви відсутні докази того, що у зведеному виконавчому провадженні об`єднано виконавчі документи, видані на виконання судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій, чи містяться рішення інших органів.

Тобто фактично у зведеному виконавчому провадженні ЗВП № 71086193 об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судом за правилами тільки цивільної юрисдикції.

Відмовляючи у відкритті провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суд першої інстанції виходив з того, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач оскаржує постанову приватного виконавця про накладення арешту на майно боржника, прийняту у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання рішень Ковпаківського районного суду м.Суми по цивільним справам, у зв`язку з чим вказані вимоги належить розглядати за нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням останнім владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Так, особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, органу державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано статтею 287 КАС України.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За правилами, визначеними частиною першою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до вимог статті 30 Закону № 1404-VIII виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Зі змісту законодавчих приписів частини першої статті 19 КАС України та частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII слідує, що якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Зокрема, вимогами статті 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частини перша статті 448 ЦПК України).

Вказане виключає можливість розгляду цього спору у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 24 березня 2023 року у справі № 640/12384/21.

Разом з тим, у постанові від 10.04.2019 по справі № 908/595/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до частини першої статті 287 КАС України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, спори в межах зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів даної справи, предметом спору у даній справі є постанова приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукорез О.О. винесена у ЗВП № 71086193 від 04.10.2023 про арешт майна боржника (корпоративних прав: частка в статутному капіталі) (а.с. 13-29).

З тексту приведеної постанови вбачається, що вона винесена в межах зведеного виконавчого провадження № 71086193, до якого входили на момент її лише виконавчі листі, які видані Ковпаківським районним судом м.Суми, в більшості щодо стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні.

Тобто у зведеному виконавчому провадженні № 71086193 на момент винесення оскаржуваної постанови були лише виконавчі листи видані на підставі судових рішень ухвалених у порядку цивільного судочинства.

В той же час у даному випадку оскаржується рішення державного виконавця, яке ухвалене в межах зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконавчі провадження щодо виконавчих документів, виданих лише у цивільному судочинстві, а тому спір підлягає не підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частин першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що оскільки позивач оскаржує постанову приватного виконавця про накладення арешту на майно боржника, прийняту у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання рішень Ковпаківського районного суду м.Суми по цивільним справам, то вказані вимоги належить розглядати за нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги про те, що належним лише облікова картка на зведене виконавче провадження є належним доказом наявності у зведеному виконавчому провадженні відповідних виконавчих документів, а відповідної картки до суду першої інстанції не було подано, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з поданої до суду облікової картки на зведене виконавче провадження № 71086193 (а.с. 92-114) не встановлено наявності інших виконавчих листів ніж тих, що видано за рішеннями Ковпаківського районного суду м.Суми.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив належність відповідного спору до підсудності за правилами цивільного судочинства, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 по справі № 480/11302/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Любчич С.П. Жигилій