Справа № 420/2140/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/2140/23

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

повний текст судового рішення

складено 06.09.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області (відповідач), про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно не включення ОСОБА_1 в коло осіб, яким він зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії, не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії ОСОБА_1 , розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року по 18.01.2022 рік, в порядку та спосіб не відповідному Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст. 28 та ч.2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області від 18.01.2022 №07 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 стосовно розрахунку поточної пенсії та суми боргу за період з 07.10.2009 року без урахування обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату поточної пенсії ОСОБА_1 та суми боргу за період з 07.10.2009 року, з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на момент фактичної виплати пенсії, за винятком сплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є громадянкою України та із 11.02.1998 року виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року по справі № 540/3582/20 було зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області поновити їй виплату пенсії, починаючи з 07.10.2009 року з компенсацією втрати частини доходів. 18.01.2022 року, на виконання вищезазначеного судового рішення відповідачем було прийнято рішення № 07 про призначення пенсії ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що пенсія позивача не підлягала масовим перерахункам відповідно до ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та призначена за рішенням суду в твердому розмірі, а саме у сумі 37,00 грн. Позивач вважає, що наведеним оспорюваним рішенням відповідачем порушено її права та інтереси, оскільки відповідачу для належного виконання рішення суду необхідно було автоматично здійснити перерахунок (індексацію) невиплаченої пенсії після її поновлення, так як це є похідним етапом пенсійних правовідносин після поновлення пенсії.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи відсутністю підстав для задоволення позову, навівши доводи та норми законодавства, які на його думку доводять правомірність дій відповідача у спірних правовідносинах він діях правомірно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №07 від 18.01.2022 року, в частині напису у графі Особливості-Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм. з 07.10.2009 року по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити з 07.10.2009 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без застосування до її пенсійних виплат напису у графі Особливості - Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм. з 07.10.2009 року по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ, - враховуючи автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням раніше отриманих сум пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 858 грн. 88 коп.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем - ГУ ПФУ в Херсонській області подано на вказане рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що у січні 2022 року на виконання судового рішення у справі №540/3582/20 (від 13.07.2021р.), Головним управлінням поновлено пенсію позивачці, у межах покладених зобов`язань. У зв`язку із відсутністю інформації щодо розміру пенсії, яку позивачка отримувала до моменту припинення (11.02.1998), пенсійну виплату поновлено у мінімальному розмірі відповідно до ст.19 ЗУ Про пенсійне забезпечення, визначеному постановою КМ України №342 від 19.03.1996, на час виїзду ОСОБА_1 до Держави Ізраїль станом на 11.02.1998р. Отже, розмір пенсії позивачки становить 37,00 грн. Відтак, у діях відповідача, за доводами апеляційної скарги, не вбачається жодних порушень чинного законодавства. Однак, на вказані обставини суд першої інстанції не звернув належної уваги. Скаржник також звертає увагу, що на момент поновлення пенсії позивачки у січні 2022 року в матеріалах справи заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка була відсутня. Надана ж згодом представником позивачки заява була подана з порушенням вимог Порядку №1596, про що листом від 31.08.2022 повідомлено представника ОСОБА_1 та надано роз`яснення щодо необхідності звернення позивачки до органу ПФУ у відповідності до вищезазначеного Порядку, однак станом на час розгляду даної справи, іншої заяви від позивачки не надійшло. Крім того, як далі вказує апелянт, рішення суду від 13.07.2021 року у справі №540/3582/20, не містить жодного посилання на норми чинного законодавства в якому було б передбачено застосування Головним управлінням, при поновленні виплати пенсії позивачки з 07.10.2009 норм Закону №1058. Разом з тим, як стверджує скаржник, суд першої інстанції не врахував, що затверджений Постановою №124 Порядок не передбачає проведення перерахунку пенсій, що призначені та обчислені відповідно до ЗУ Про пенсійне забезпечення.

Колегія суддів вважає, що справу можливо розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Згідно до вимог ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, та 14.10.1996 року по досягненні пенсійного віку та наявності 39 років страхового стажу, позивачці була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась їй до виїзду за кордон.

11.02.1998 року ОСОБА_1 виїхала з України до Держави Ізраїль на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року по справі №540/3582/20 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 9 від 23.07.2020 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року шляхом поновлення її відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із компенсацією втрати частини доходів. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вищенаведеного судового рішення, пенсійним органом було прийнято рішення №07 від 18.01.2022 року, яким поновлено позивачу з 07.10.2009 року виплату пенсії у сумі 37,00 грн. Також у графі Особливості оскаржуваного рішення зазначено: Не підлягає МП (масовим перерахункам), признач. за ріш.суду в тверд.розм. з 07.10.2009 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 07.10.2009 по довічно, що підтверджується копією відповідного рішення, наявного у матеріалах справи.

Вказана бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не здійснення розрахунку суми пенсії ОСОБА_1 в порядку та спосіб відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та без застосування автоматичних масових перерахунків пенсії, послугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах, відповідач не довів правомірності бездіяльності щодо невиплати позивачці пенсії за віком, у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, виснувавши при цьому, що з дня поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі судового рішення у справі №540/3582/20, позивачка користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, при цьому, будь-яких обмежень її прав, як пенсіонера, якій призначено виплату пенсії за рішенням суду, указаний Закон не містить.

Суд першої інстанції зауважив, що оскільки позивачка отримала право на поновлення пенсії за віком, відповідач зобов`язаний був відповідно це право реалізувати, шляхом проведення послідуючих перерахунків, незалежно від того, призначена пенсія добровільно чи за рішенням суду. Відтак, пенсія повинна бути нарахована та виплачена в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції у межах вимог та доводів апеляційної скарги , колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 25 Конституції України гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Приписами ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Нормами ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсію в Україні є конституційним правом громадянина України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV від 09.07.2003), який згідно ч. 1 ст. 5 цього закону регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як зазначено у ст.1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Окремим положенням ч.2 ст.5 Закону №1058-IV від 09.07.2003 визначено, що виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

За приписами ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV від 09.07.2003, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (частина друга статті 28 Закону № 1058-ІV).

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Як свідчать матеріали справи, позивачка ОСОБА_1 має 39 років страхового стажу, відтак, з огляду на приведені вище законодавчі приписи, є безпідставним не застосування пенсійним органом мінімального розміру пенсії та призначення її в твердому розмірі за наявності стажу роботи позивача 39 років.

Оскаржуване рішення відповідача, прийнято на виконання судового рішення від 13.07.2021 року, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021р. у справі №540/3582/20, яким в своє чергу не встановлено твердого розміру пенсійної виплати позивачу.

Так, Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року по справі №540/3582/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 9 від 23.07.2020 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року шляхом поновлення її відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із компенсацією втрати частини доходів. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідно до наявних у справі матеріалів, відповідач на виконання вищенаведеного судового рішення, 18.01.2022 року прийняв Рішення №07, яким ОСОБА_1 з 07.10.2009 року поновлено виплату пенсії у фіксованій сумі 37,00 грн.

Колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять доказів того, яка була у позивача сума пенсії до її припинення, оскільки вона призначалась в 1996р. до прийняття Закону №1058- IV, отже при поновленні пенсії, відповідно до вищезазначених вимог, відповідач повинен був насамперед керуватися та застосовувати норми указаного Закону України №1058- IV.

Крім того, оцінюючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує, що відповідно до пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії: - мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу; - збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Згідно вимог абз.3 ч.2 ст.27 указаного Закону №1058-ІV, розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

В силу приписів ч.2 ст.49 Закону №1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною 3 статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У пункті 2.8 розділу ІІ «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого 25.11.2005 Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 за №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.02.2005 за №1566/11846 зазначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: 1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення; 2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; 3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).

З огляду на викладене, як вірно зауважив суд першої інстанції, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі. Подання позивачем додаткових документів при поновленні виплати пенсії є виключно його правом та не створює відповідного обов`язку щодо їх подачі, й відтак не може слугувати підставою для відмови у призначенні, поновленні виплати пенсії.

Також, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст.42 Закону №1058- IV - пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 % показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 % показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Отже, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, та у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 Закону №1058, при цьому, перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати.

Також, судова колегія звертає увагу на приписи ч.1 ст. 43 Закону № 1058-ІV в яких закріплено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з ч.2 статті 43 Закону № 1058-ІV для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону.

При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Частиною 4 статті 45 Закону № 1058-ІV в свою чергу визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

1) у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

2) у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Між тим, всупереч вказаним нормам законодавства відповідачем не було проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень, індексації, передбачених Законом.

В свою чергу, як вірно врахував суд першої інстанції, з дня поновлення виплати пенсії (на підставі постанови Верховного Суду від 09.12.2021 року у справі №400/902/19 з 07.10.2009) позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України № 1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Крім того, Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків, а тому, посилання відповідача на відсутність у рішенні суду про зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії позивачу є безпідставними.

Відтак, перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

Наведене у сукупності свідчать, що відповідачем допущені протиправні діяння стосовно невиплати позивачу пенсії за віком, у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Твердження відповідача, що будь-які зобов`язання щодо проведення подальших перерахунків пенсійної виплати на органи Пенсійного фонду судом згідно постанови Верховного суду від 09.12.2021р. у справі №400/902/19 не покладалося, є необґрунтованими і такими, що суперечать Конституції України та Закону №1058-IV від 09.07.2003, так як відповідач зобов`язаний проводити автоматичні перерахунки пенсії.

Отже, позивач отримав право на поновлення пенсії за віком, відтак відповідач зобов`язаний це право реалізовувати шляхом проведення послідуючих перерахунків, незалежно від того, призначена пенсія добровільно чи за рішенням суду.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду оцінює критично доводи апеляційної скарги, вважає їх такими, що не спростовуються висновку суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення органу ПФУ в частині встановлення особливості перерахунку пенсії позивачки, а саме напису у графі Особливості - Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм. з 07.10.2009 по довічно, як такого, що в указаній частині не відповідає критеріям, встановленим у ч.2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.90 КАС України).

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідачем не було подано жодних доказів, які б надавали право Пенсійному фонду визначити пенсію позивача в твердому розмірі, що унеможливлює перерахунок пенсії позивачці відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, відповідач повинен був поновити пенсію позивача та одночасно відповідно до вимог ст.ст.27, 43 Закону № 1058, п.4-3 Прикінцевих положень ЗУ№1058 пенсії, здійснити її перерахунок відповідно до норм ЗУ№1058.

За вказаного, є вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , та зобов`язання відповідача здійснити позивачці з 07.10.2009 року перерахунок та виплату пенсії, враховуючи автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше отриманих сум пенсії.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає. Судове рішення відповідає встановленим ст. 242 КАС України вимогам.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та повно встановив усі обставини справи, надав їм грунтовну правову оцінку, та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги відповідача не містять належних чи переконливих аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову. Відтак, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі № 420/2140/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян