Справа № 160/18265/23
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру МВС №1243 Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру МВС №1243 Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС), в якій позивач просить:
-визнати необгрунтованою відмову Територіального сервісного центр МВС №1243 Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) провести реєстрацію за довідкою - розрахунком рами А1308 до мотоцикла ИЖ ПС, який належить ОСОБА_1 , викладену повідомленням від 23.05.2023 №31/22/4-1243-Н-75-2023;
-зобов`язати Територіальний сервісний центр МВС №1243 Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) зареєструвати раму А1308 до мотоцикла ИЖ ПС, який належить ОСОБА_1 , з видачею власнику документа встановленого зразка.
В обгрунтування позовних вимог, зазначено, що позивач не погоджується з відмовою відповідача про не реєстрацію рами до мотоцикла, оскільки станом на час придбання рами до мотоциклу у 1991 році довідка-розрахунок була одним з тих документів, на підставі яких проводилась реєстрація рами до мотоцикла.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки, на його думку, спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Розглянувши дане клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки позивачем оскаржуються саме дії суб`єкта владних повноважень, які вчинені у зв`язку з виконанням владних управлінських функцій. Отже, даний спір є публічно-правовим.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки з 18.11.2015 довідка-рахунок не є документом підставою для здійснення операцій з транспортними засобами та не підтверджує право власності.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу на підставі технічного паспорту серія МП №192616 належить мотоцикл ИЖ ПС, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , 1982 року випуску.
Відповідно до довідки-рахунку №2088 позивач придбав 20.11.1991 раму до мотоциклу ИЖ ПС.
Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо реєстрації за довідкою-рахунком рами А1308 до мотоциклу ИЖ ПС.
Відповідач листом від 23.05.2023 №31/4-1243-Н-75-2023 відмовив позивачу у реєстрації, оскільки чинним Порядком довідка-рахунок не визначена в якості документа, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 4, 9 статті 34 Закону України від 30.06.1993 №3353 «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі - Порядок №1388).
Відповідно до пункту 3 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
Згідно з пунктом 7 Порядку №1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
Станом на дату подання позивачем заяви про реєстрацію транспортного засобу документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені та засвідчені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу нових транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону.
Суд зазначає, що відповідач не ставить під сумнів належність транспортного засобу позивачеві або сам факт придбання мотоциклу та рами до нього.
В первинній редакції пункту 8 Порядку №1388 визначено, що правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб`єктами підприємницької діяльності, які мають відповідні спеціальні дозволи (ліцензії), митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ.
Такими документами можуть бути, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком №1 до цих Правил, видана суб`єктом підприємницької діяльності, що має відповідний спеціальний дозвіл (ліцензію).
В подальшому Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18.11.2015, яка передбачила відміну використання довідки-рахунку при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів.
Суд зазначає, що довідка-рахунок, складена та видана відповідно до вимог чинного на дату її складання законодавства, є оформленим в установленому порядку документом, що підтверджує правомірність придбання рами до мотоциклу.
Верховний Суд у справі №484/3915/15-ц (постанова від 23.01.2019) зазначив, що довідка-рахунок підтверджує обставини укладення договору купівлі - продажу транспортного засобу.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475, передбачено право кожної особи мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди мають застосовувати під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерела права, що передбачають й інші критерії, які мають бути дотримані суб`єктами публічного права під час втручання у право власності.
Критерії правомірності втручання держави у право власності закладені у ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший Протокол) та утворюють «трискладовий тест», за допомогою якого має відбуватись оцінка відповідного втручання. У ст. 1 Першого Протоколу містяться три норми:
1) кожна особа має право мирно володіти своїм майном;
2) позбавлення власності є допустимим винятково в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права;
3) держава має повноваження вводити у дію закони, необхідні для здійснення контролю за користуванням майном: а) відповідно до загальних інтересів; б) для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Втручання у право на мирне володіння майном у розумінні першого речення ст. 1 Першого Протоколу також повинно переслідувати мету у суспільному інтересі (рішення ЄСПЛ у справі "Zelenchuk and Tsytsyura v. Ukraine") Під час втручання у право власності має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між вжитими заходами та метою, якої прагнули досягти, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичною особою. Суд повинен встановити, чи було покладено на відповідну особу непропорційний та надмірний тягар внаслідок втручання держави (п. 101 рішення ЄСПЛ у справі "Zelenchuk and Tsytsyura v. Ukraine"). ЄСПЛ у п. 78 рішення у справі "Brumarescu v. Romania" зауважив, що будь-яке втручання у право власності має також відповідати вимозі пропорційності. Вимоги загального інтересу суспільства мають справедливо врівноважуватись з вимогами захисту основних прав особи, і пошук такої справедливої рівноваги є невіддільною умовою всієї Конвенції. Необхідної рівноваги не буде досягнуто, якщо на заінтересовану особу покладатиметься особистий і надмірний тягар.
Невідповідність втручання у право власності хоча б одному з зазначених критеріїв свідчить про протиправність втручання навіть у разі дотримання національного законодавства та (або) присудження власнику компенсації.
Таким чином, суд доходить висновку, що неможливість офіційного оформлення належного позивачу майна, та відповідно, неможливість його подальшої експлуатації і розпорядження ним, призводить до порушення права власника та втручання у здійснення права власності. Одночасно з цим, обставини, які призвели до несвоєчасного звернення особи з питанням реєстрації не охоплюються предметом спору, позаяк фактично не впливали на прийняття відповідачем спірного рішення.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що у даній ситуації існує загроза порушення державою взятих на себе зобов`язань, оскільки не дотримується принцип пропорційного співвідношення між вжитими заходами та метою, якої прагнули досягти, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичною особою. Крім того, відмова у реєстрації ніяк не корелюється з забезпеченням суспільного інтересу, оскільки його особистий інтерес стосовно реєстрації ніяким чином не порушує права або інтереси інших осіб або суспільства.
Отже, зважаючи на те, що позивач не мав можливості надати для оформлення будь-який інший документ з переліку, чинного на час звернення, відмова у реєстрації рами до мотоциклу лише на тій підставі, що наявний у нього документ був виключений з відповідного переліку, не може розглядатись як обґрунтована та пропорційна.
Суд критично ставиться до посилань відповідача на постанову Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №803/336/16, так як предметом спору у межах адміністративної справи №803/336/16 була відмова відповідача (Територіального сервісного центру 0741 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області) у здійсненні державної реєстрації транспортного засобу автомобіля знятого з обліку у зв`язку з вибраковкою попереднім власником.
У той же час, предметом спору у межах даної адміністративної справи є відмова відповідача у державній реєстрації рами мотоциклу згідно довідки-рахунку.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на зазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст.77, 139, 242-246, 250, 257 262, 255, 295, 297 КАС України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру МВС №1243 Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Територіального сервісного центр МВС №1243 Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) щодо відмови в проведенні реєстрації за довідкою - розрахунком рами А1308 до мотоцикла ИЖ ПС, який належить ОСОБА_1 .
Зобов`язати Територіальний сервісний центр МВС №1243 Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) зареєструвати раму А1308 до мотоцикла ИЖ ПС, який належить ОСОБА_1 , з видачею власнику документа встановленого зразка.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального сервісного центру МВС №1243 Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Маковська