Справа № 514/1399/23
Суддя: Тончева Н. М.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1399/23
Провадження по справі № 2-а/514/14/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Тончевої Н.М.,

за участю секретаря - Георгієвій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа : інспектор СРПП ВП №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції Танурков Віталій Васильович про визнання неправомірними дії та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД №851021 від 19 серпня 2023 року інспектора СРПП ВП №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції Тануркова Віталія Васильовича, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень та стягнути з УПП в м. Одесі суму судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що вважає зазначену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного. 19 серпня 2023 року позивач, керуючи автомобілем марки САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівником відділу поліції №2 Болградського РВ ГУНП в Одеській області Танурковим В.В.. На прохання інспектора позивач надав для огляду посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Причину зупинки позивачу не повідомили. Крім того, співробітник поліції попросив надати йому протокол технічного огляду транспортного засобу, однак позивач його при собі не мав, у зв`язку з чим запропонував співробітнику поліції знайти зазначений протокол в електронному реєстрі. Після чого співробітник поліції ОСОБА_2 забрав документи позивача та почав складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, а згодом і оскаржувану постанову, повідомивши позивача, що останній скоїв адміністративне правопорушення, а саме не має чинного страхового полісу. Постанову та протокол для ознайомлення та внесення пояснень позивачу надано не було. Оскільки позивачу не було надано такого права, останній вважає, що інспектором Танурковим В.В. було вчинено порушення порядку складання протоколу (постанови) відносно позивача. Позивач також зазначив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Вважає, що інспектором Танурковим В.В. було порушено норми законів України та вчинено неправомірні дії відносно позивача.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву, посилаючись на доводи, викладені у позові. Просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, натомість скористався своїм правом надати суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, доведена в повній мірі. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач факт вчинення нимправопорушення не заперечував. Крім того, твердження позивача про те, що поліцейські не мали підстав для зупинення його транспортного засобу не відповідають дійсності, оскільки відповідно до рапорту інспектора Тануркова В.В., ним було перевірено по вкладці МТСБУ службового планшетного пристрою автомобіль марки САЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 та не знайдено діючого страхового полісу, що підтверджує законність зупинки транспортного засобу під керуванням позивача. Також, зазначив представник відповідача, на відеозаписі з бодікамери інспектора Тануркова В.В. видно, що позивач веде спокійну розмову з інспектором, не уточнює причину зупинки, не заявляє будь яких клопотань та заперечень. Вважає позов необґрунтованим, безпідставним, складеним з трактуванням норм чинного законодавства, в якому позивач намагається викрити обставини справи на свою користь.

Також представник відповідача у відзиві просив розглянути справу за його відсутністю.

Третя особа по справі інспектор СРПП ВП №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції Танурков В.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 851021від 19 серпня 2023 року о 07 годині 35 хвилин позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

З вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 19 серпня 2023 року о 07 годині 35 хвилин по вулиці Центральна смт Тарутине Болградського району Одеської області керував транспортним засобом марки САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п.2.1.ґ. ПДР.

З матеріалів відео фіксації, доданих до відзиву вбачається, що позивач не пред`явив поліс страхування цивільно-правової відповідальності на вимогу інспектору патрульної поліції.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно достатті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відео-запис;розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, водій транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Адміністративна відповідальність за ст. 126 ч.1 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306(далі -ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Як встановлено судом 19 серпня 2023 року о 07 годині 35 хвилин позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при собі полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху. За вказане правопорушення відносно позивача 19 серпня 2023 року третьою особою по справі, а саме інспектором Танурковим В.В. складено постанову серії БАД №851021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП з накладенням штрафу 425 грн.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушеньправил дорожнього рухута оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

До того ж, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/1/17 від 26.04.2018 року.

Отже, враховуючи вимоги ЗУ «Про національну поліцію», працівники поліції мали підстави для зупинення транспортного засобу, яким керував позивач, оскільки відповідно до рапорту інспектора Тануркова В.В., ним було перевірено по вкладці МТСБУ службового планшетного пристрою автомобіль марки САЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 та не знайдено діючого страхового полісу, що підтверджує законність зупинки транспортного засобу під керуванням позивача.

Крім того, станом на 19 серпня 2023 року на офіційному сайті МТСБУ була відсутня інформація про чинний поліс на транспортний засіб марки САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з офіційного сайту МТСБУ, і ця інформація є загальнодоступною.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не заперечується факту керування транспортним засобом марки САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 без страхового полісу, а зазначається лише про безпідставність зупинку автомобіля.

Також, згідно матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що вказано у оскаржуваній постанові в пункті 7.

Вказаним відеозаписом зафіксовано факт вчиненого правопорушення позивачем, а саме не пред`явлення полісу страхування цивільно-правової відповідальності. Також з відеозапису вбачається, що інспектором патрульної поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача було оголошено причину зупинки, роз`яснено права та надана можливість скористатись процесуальними правами.

Вказаним відеозаписом зафіксовано: спілкування працівників поліції з позивачем, зокрема пропозиція працівників поліції водієві надати на огляд договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; пояснення позивача, що він при собі не має вказаного договору, у тому числі в електронному вигляді; подальше оформлення матеріалів справ відносно позивача за ч.1 ст.126 КУпАП тощо.

Тому, доводи позивача, що працівники поліції не мали права його зупиняти, оскільки він не порушив правила дорожнього руху та вимагати документи для перевірки є такими, що не заслуговують на увагу з урахуванням вищенаведеного.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП на думку суду, є доведеним, оскільки позивач дійсно керував транспортним засобом марки САЗ 3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 без страхового полісу, що також не заперечується ним самим.

Враховуючи встановлене, суд приходить до висновку, що позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що поліцейській, при відсутності інформації на офіційному сайті МТСБУ про чинність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, мав право, на підставі ст. 35 ч. 1 Закону України «Про національну поліцію» зупинити транспортний засіб, а тому доводи позивача не спростовують факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке підтверджується належними доказами, а саме наданим відповідачем відеозаписом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, оскільки факт порушення Правил дорожнього руху підтверджено наявними матеріалами справи, а доводи сторони позивача щодо безпідставності зупинки є неспроможними та відхиляються судом.

Керуючись ст. ст. 2,5,77,255,295,297 КАС України, ст. ст. 251, 283 КпАП України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа : інспектор СРПП ВП №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції Танурков Віталій Васильович про визнання неправомірними дії та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.01.2024 року.

Суддя Н.М. Тончева