Справа № 300/6639/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2024 р. справа № 300/6639/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Боднарчук Андрій Михайлович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ,76018, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого діє представник - адвокат Боднарчук Андрій Михайлович, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнень, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31.08.2023 за №31 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за виборною посадою відповідно до ч. 10 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (редакція від 01.01.2006, підстава - 3235-ІУ).

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за виборною посадою відповідно до частини 10 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з дня звернення - 28.08.2023;

- стягнути витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 14.04.2021 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 28.08.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок - перехід на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» на підставі ч.10 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в редакції, чинній від 01.01.2006. За принципом екстериторіальності розгляд звернення було скеровано для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області. Відповідачем-2 було прийнято рішення від 31.08.2023 №31 про відмову в перерахунку пенсії, яка обґрунтована тим, що час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723, до липня 2001 року, тобто до дати набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Оскільки станом на 01.05.2016 позивач не працював на посадах державної служби та не набув 20 років стажу державної служби, достатнього для призначення пенсії за віком згідно з Законом «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, право на переведення відсутнє.

Не погоджуючись з таким твердженням відповідача-2, позивач зазначає, що відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Для призначення пенсії на умовах ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" особа повинна досягти пенсійного віку у період дії вищевказаного Закону, мати відповідний стаж та отримати статус посадової особи місцевого самоврядування. А тому, оскільки, зокрема, на момент звільнення позивача була чинною ч.10 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III, то він має необхідний стаж державної служби, та, відповідно має право на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» як посадова особа місцевого самоврядування, яка працювала на виборній посаді в органі місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, що передбачено ч.10 ст. 21 Закону України №2493-III. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 05.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

На адресу суду 23.10.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що з 01.05.2016 набув чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (Закон №3723-XII). Порядок призначення пенсії затверджено Постановою КМУ від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 01.05.2016.

Пунктом 2 зазначеної постанови передбачено, що згідно з пунктом 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № №889 -VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Звернув увагу, що законодавець визначив певні умови, за дотримання яких осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII. Зазначив, що відповідно до наданих документів, у позивача відсутнє право переведення на пенсію за віком відповідно до положень Закону №889, оскільки станом на 01.05.2016, позивач не перебував на посаді державного службовця та має менше 20 років ( 3 роки 7 місяців 7 днів) на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. Відтак, просив у задоволенні позову відмовити.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на адресу суду 24.10.2023 надійшов відзив, відповідач-1 проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Право на призначення пенсії відповідно до ст.37 України «Про державну службу» № 3723-XII мають особи, стаж державної служби яких сягає не менш як 10 років, та які на час досягнення необхідного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Відповідно до положень ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III (Закон 2493-III), який набрав чинності 04.07.2001, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

На підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.04.1998 ОСОБА_1 працював на посаді державного службовця з 08.04.1998 по 14.11.2001 - сільським головою Новокривотульської сільської ради (3 роки 7 місяців 7 днів), з 15.11.2001 прийняв присягу посадової органу місцевого самоврядування та по 12.05.2006 працював на посаді сільського голови (4 роки 6 місяців 17 днів). Відтак, з 04.07.2001 посада голови Новокривотульської сільської ради віднесена до категорії осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій державних службовців, та не може зараховуватися до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Враховуючи наведене, у позивача відсутні підстави на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки станом на 01.05.2016 позивач не працював на посаді державного службовця та станом на 01.05.2016 у позивача відсутній необхідний стаж державної служби. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 06.11.2023 суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 30.11.2023 закрито підготовче провадження у справі та вирішено подальший розгляд справи здійснювати в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 з 14.04.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківскій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 28.08.2023 про перерахунок - перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", на підставі ч.10 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001 в редакції, чинній до 01.01.2006.

За принципом екстериторіальності звернення було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позивачу відмовлено в перерахунку на пенсію за віком відповідно до Закону України Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», оскільки станом на 01.05.2016 рік позивач не працював на посадах державної служби та не набув 20 років стажу державної служби, достатнього для призначення пенсії за віком згідно Закону № 889-VIII (а.с.53).

Разом з цим, як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 :

- 08.04.1998 позивача обрано сільським головою с. Нові Кривотули та Терновиця;

- 05.05.1998 прийнято присягу державного службовця;

- 05.05.1998 присвоєно 11 ранг державного службовця в п`ятій категорії;

- 15.11.2001 прийнято присягу посадової особи органу місцевого самоврядування;

- 15.11.2001 присвоєно 10 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування в п`ятій категорії ;

- 30.04.2002 присвоєно 9 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування в п`ятій категорії;

- 09.02.2005 присвоєно 8 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування в четвертій категорії;

- 12.05.2006 звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень, відповідно до пункту 1 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.13-14).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є право позивача на переведення з пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, як посадової особи місцевого самоврядування, яка працювала на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).

Приписами ч.3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За нормами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування, зокрема, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (ст.3 Закону № 2493-III).

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону № 2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно із ч.10 ст.21 Закону № 2493-III посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною другою статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

Частину десяту статті 21 Закону № 2493-III виключено на підставі Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 01.10.2017.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу» в редакції Закону від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон № 3723 - ХІІ).

Водночас, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Так, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10-12 Прикінцевих положень цього Закону.

Відповідно до п.10-12 Прикінцевих положень Закон України «Про державну службу» в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

У п.4 ч.2 ст.46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі -Закон № 889-VIII) визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, відповідно п.4 ч.2 ст.46 Закону № 889-VIII час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби.

Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25 березня 2016 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII .

На підставі пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

У даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).

Згідно п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування - сільським головою.

Судом встановлено, що у період з 08.04.1998 по 12.05.2006 позивач працював сільським головою Новокривотульської сільської ради, що становить 8 років, 1 місяць, 5 днів стажу позивача, тобто менше 20 років.

Також суд враховує, що станом на 01.05.2016 (до набрання чинності Закону № 889) позивач вже не працював, оскільки був звільнений 12.05.2006 у зв`язку із закінченням строку повноважень згідно з п. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Отже, позивачу необхідно мати не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеною особою віку відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Втім, позивач був звільнений 12.05.2006 і станом на 01.05.2016 має лише 8 років, 1 місяць, 5 днів стажу в органах місцевого самоврядування, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

Щодо посилань позивача на ч.10 ст. 21 закону України №2493-III, що він як посадова особа місцевого самоврядування, яка працювала на виборній посаді в органі місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, має право на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», суд зазначає, що частину десяту статті 21 Закону № 2493-III виключено на підставі Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 01.10.2017.

Також позивач посилається на пункт 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, згідно з яким стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а отже на момент його звільнення та до 01.10.2017 була чинною ч.10 ст.21 Закону №2493-III, суд зазначає, що ця норма регулює порядок і умови обрахунку стажу для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», але не умови її призначення.

Отже, на думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах вимог ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, позивач суду не надав, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України судом не здійснюється.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Боднарчук Андрій Михайлович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Гомельчук С.В.