Справа № 560/14914/23
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи стропальником на Хмельницькій механізованій дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт Укрзалізниці з 08.07.1992 по 12.10.1992.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди зайняття ним підприємницькою діяльністю, за які сплачувався єдиний податок, а саме, період з 28.03.1997 по 30.11.1997 та період з 01.01.1998 по 30.06.1998.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з часу встановлення групи інвалідності до часу звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності з 16.02.2021 по 17.01.2023.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.01.2023 №91 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 за його заявою від 17.01.2023.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності 3 групи з 18.05.2021 за його заявою від 17.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.01.2023 №91 йому було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому зазначає, що йому протиправно не враховано період роботи з 08.07.1992 по 12.10.1992, періоди зайняття підприємницькою діяльністю та період з часу встановлення групи інвалідності до прийняття рішення щодо призначення пенсії.

Ухвалою суду від 23.08.2023 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.01.2023 року №91 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно заяви від 17.01.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 32 Закону №1058-ІV.

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 12 років 4 місяці 2 дні, що недостатньо для призначення пенсії по інвалідності.

До страхового стажу позивача не врахований період роботи з 08.07.1992 по 12.10.1992 за записами трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки запис не завірено печаткою організації.

Щодо вимоги позивача про зарахування до страхового стажу періоди зайняття ним підприємницькою діяльністю, за які сплачувався єдиний податок, а саме період з 28.03.1997 по 30.11.1997 та з 01.01.1998 по 30.06.1998, звертає увагу суду на те, що відомості щодо сплати податків і зборів за вказані періоди відсутні. Відтак, підстав для зарахування вказаних періодів до страхового стажу немає.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області також подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для осіб з інвалідністю третьої групи, у віці від 52 років до досягнення особою 55 років включно, становить 13 років.

Страховий стаж позивача становить 12 років 04 місяці 02 дні, що недостатньо для призначення пенсії по інвалідності.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 08.07.1992 по 12.10.1992 за записами трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки запис не завірено печаткою організації.

Враховуючи зазначене, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивачу відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №029653 від 16.02.2021 призначено третю групу інвалідності загального захворювання на строк до 01.03.2024.

17.01.2023 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.01.2023 №91 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності.

У рішенні зазначено, зокрема, що страховий стаж позивача становить 12 років 04 місяці 02 дні (необхідний стаж становить 13 років).

Вказано, що до страхового стажу не зараховано період з 08.07.1992 по 12.10.1992 за записами трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки запис не завірено печаткою організації. Для зарахування вказаного періоду необхідно надати довідку про періоди роботи, видану організацією, в якій працював заявник, на підставі первинних документів за періоди роботи.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.02.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Згідно з ч.1 статті 9 Закону №1058-IV установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

У свою чергу, статтею 32 Закону №1058 установлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з матеріалами справи позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому до страхового стажу позивача не врахований період роботи з 08.07.1992 по 12.10.1992 за записами трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки запис не завірено печаткою організації.

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Таким чином, щодо аргументів пенсійного органу про те, що записи у трудовій книжці про роботу не завірені печаткою підприємства, суд зауважує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Згідно з записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , він:

- 08.07.1992 прийнятий на роботу стропальником Хмельницької виробничої дільниці Хмельницької механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт;

- 12.10.1992 відкомандирований на курси підготовки машиністів;

- 12.10.1992 зарахований на курси підготовки машиністів;

- 29.12.1992 закінчив курси машиністів та направлений на попереднє місце роботи.

Згідно розрахунку стажу позивача, здійсненого пенсійним органом, період з 13.10.1992 по 29.12.1992 зараховано до такого стажу. Період з 08.07.1992 по 12.10.1992 - не зараховано.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період роботи з 08.07.1992 по 12.10.1992 стропальником Хмельницької виробничої дільниці Хмельницької механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів зайняття ним підприємницькою діяльністю, за які сплачувався єдиний податок, а саме періоду з 28.03.1997 по 30.11.1997 та періоду з 01.01.1998 по 30.06.1998, суд зазначає наступне.

На підтвердження своїх вимог позивач надав патенти, в яких встановлена сума фіксованої плати податку за патент. Також у патентах вказано про відсутність працездатних осіб, які беруть участь у діяльності.

Згідно листа Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 10.11.2022 ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ДПС у Хмельницькій області, Хмельницька ДПІ (м. Хмельницький) з 28.03.1997 по 10.03.2010.

Відповідно до інформації програми ІКС "Облік податків і платежів" (лист Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 10.11.2022) позивач за період перебування на обліку обрав:

- 28.03.1997 - 30.11.1997 - загальну систему оподаткування (фіксований податок);

- 01.12.1997 - 31.12.1997 - загальну систему;

- 01.01.1998 - 30.06.1998 - загальну систему оподаткування (фіксований податок);

- 01.07.1998 - 10.03.2010 - загальну систему.

Отже, позивач здійснював діяльність на загальній системі оподаткування.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, згідно статті 4 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року №400/97-ВР (в редакції, чинній на час провадження позивачем підприємницької діяльності у спірний період) на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах: для платників збору, визначених пунктом 3 статті 1 та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених пунктом 1 статті 1 цього Закону, - 32 відсотки від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 2 статті 2 цього Закону

Відповідно до пунктів 2.1, 2.7 Інструкції про порядок обчислення сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 № 11-1 (далі -Інструкція № 11-1, чинної у спірний період), платниками зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування є фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих працівників, адвокати, приватні нотаріуси.

Пунктом 2.10 Інструкції № 11-1 було передбачено, що платники збору зобов`язані зареєструватися в органах Пенсійного фонду України у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності.

Згідно п.4.10 Інструкції № 11-1 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до п.7.1-7.2 Інструкції № 11-1 збори громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, адвокатів, їх помічників, приватних нотаріусів та інших громадян, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно на її праці, нараховуються на чистий доход, що підлягає оподаткуванню, тобто на різницю між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що пов`язані з одержанням доходу, на підставі витягів з податкових декларацій.

Страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в п.2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.

Згідно п.16.1 платники, зазначені у пп.2.2, 2.3, 2.4, 2.7 зобов`язані вести облік зборів до Пенсійного фонду та витрачання його коштів.

Таким чином, на законодавчому рівні передбачалося зарахування до страхового (трудового) стажу періоду здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.

Верховний Суд у постанові від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15-а констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Отже, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що наданими до суду доказами не підтверджується факт сплати позивачем страхових внесків у спірний період, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.10.2018 № 643/20104/15-а є підставою для незарахування періоду провадження підприємницької діяльності до страхового стажу особи.

У вказаному судовому рішенні Верховний Суд також зазначив, що торгові патенти підтверджують факт здійснення позивачем підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування, проте не є належними доказами в підтвердження сплати страхових внесків, облік яких ведеться пенсійним органом.

У спірному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у відзиві на позов також вказує, що відомості щодо сплати страхових внесків за період з 28.03.1997 по 30.11.1997, та з 01.01.1998 по 30.06.1998 відсутні.

Крім цього, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на заяву позивача №1215/8 від 20.01.2023 також повідомляло, що за період з 01.12.1997 по 31.12.2003 відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України на загальній системі оподаткування. Крім того, повідомлено, що у разі надання підтверджуючих документів про сплату страхових внесків буде розглянута можливість зарахування вищезазначеного періоду здійснення підприємницької діяльності (лист від 27.01.2023).

У той же час, пенсійним органом зараховано до страхового стажу позивача періоди з 04.01.1993 по 01.08.1997 (машиніст крана Хмельницької виробничої дільниці Хмельницької механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт) та з 02.08.1997 по 22.09.1997 (машиніст крана Жмеринської механізованої дистанції вантажно-розвантажувальних робіт) згідно записів трудової книжки позивача, які частково накладаються на спірні періоди.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що позивачем ні до пенсійного органу, ні до суду не надано належних доказів про сплату страхових внесків за спірний період зайняття підприємницькою діяльностю.

Тому пенсійним органом правомірно не враховано до страхового стажу позивача вказані періоди зайняття підприємницькою діяльністю. Як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з часу встановлення групи інвалідності до часу звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності з 16.02.2021 по 17.01.2023, суд враховує таке.

Позивачу встановлена ІІІ група інвалідності на загальних підставах, яка не пов`язана з професійним захворюванням або нещасним випадком на виробництві.

Згідно з абз.2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Отже, вказана правова норма передбачає зарахування періоду з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку (у разі, коли особа в цей період не працює) лише для цілей обчислення розміру пенсії по інвалідності.

Проте такий період не зараховується до страхового стажу.

Тобто, період, протягом якого особі встановлена інвалідність, зараховується до страхового стажу лише для обчислення розміру пенсії, а не для обрахунку страхового стажу, який дає право на призначення пенсії.

Відтак, судом не встановлено протиправності дій пенсійного органу щодо незарахування позивачу до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду, протягом якого особі встановлена інвалідність.

Отже, у цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо правомірності оскаржуваного рішенні в частині відмови у призначенні позивачу пенсії, суд враховує, що навіть з урахуванням спірного періоду роботи (стосовно якого суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання зарахування - з 08.07.1992 по 12.10.1992) загальний страховий стаж позивача не становить 13 років (враховуючи самостійно визначений пенсійним органом страховий стаж позивача тривалістю 12 років 04 місяці 02 дні), що є умовою для призначення позивачу пенсії по інвалідності.

Тому оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Як наслідок, відсутні й підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 по справі №620/1116/20.

Позивачем сплачено 1073,60 грн. судового збору за подання позовної заяви, тому такі витрати слід присудити на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 08.07.1992 по 12.10.1992 стропальником Хмельницької виробничої дільниці Хмельницької механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 22 січня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10,Фастів,Київська область,08500 , код ЄДРПОУ - 22933548)

Головуючий суддя Д.А. Божук