Справа № 373/2798/23
Суддя: Залеська А. О.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/2798/23
Номер провадження 2-а/373/2/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Залеської А.О.

при секретарі Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського РТЦК та СП про скасування постанови № 225 від 15.12.2023 у справі про адміністративне правопорушення,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства та просить визнати неправомірною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №225 від 15.12.2023, винесену начальником Бориспільського РТЦК та СП Київської області полковником ОСОБА_2 , якою на нього накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Також просить закрити справу за недоведеністю його вини у вчиненні правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що 23.09.2023 ОСОБА_1 було вручено повістку про прибуття до Першого відділу Бориспільського РТЦК та СП, що у м. Переяслав, на 26.09.2023 о 09:00 год. Він прибув до відділу на день раніше 25.09.2023 близько 13:00 год, однак фіксувати це у повістці черговий відмовився та сказав, щоб він приходив у зазначений день. 26.09.2023 він знову прибув до відділу РТЦК. Там був інший черговий, який пояснив, що його прийняти ніхто не зможе, оскільки працівники, які здійснюють військовий облік, зайняті та порадив йому прийти ще раз в найближчий день. Тоді він сказав черговому, що працює і не має можливості постійно відвідувати РТЦК, просив зробити відмітку в повістці про явку, але черговий склав, що це не в його компетенції. Розмірковуючи, що за потреби виклику у відділі в особовій справі є його номер телефону, він вирішив більше не прибувати до РТЦК. 15.12.2023, перебуваючи в приміщенні ТСЦ №3248 в м. Переяславі, куди він прибув для здачі іспиту з ПДР, працівник ТСЦ перевірив його особисті дані та викликав поліцію. У супроводі поліцейських його примусово доставили до Першого відділу РТЦК та СП, пояснивши свої дії тим, що він перебуває у розшуку як «ухилянт». В приміщенні Першого відділу РТЦК у м. Переяславі він пояснював посадовим особам, що за повісткою, виписаною на 26.09.2023 приходив до них два рази, але його не прийняли. На це йому відповіли, що таких даних у них немає, тому за порушення він повинен сплатити штраф у розмірі 1700 грн і дали реквізити для сплати штрафу, та вручили повістку на 20.12.2023, а також дали листок для проходження медичного огляду ВЛК, який він проходить до цього часу, оскільки направлений на додаткові дослідження до Київської обласної клінічної лікарні у зв`язку з давнім неврологічним захворюванням, що було виявлене ще у 2015 році під час ВЛК. 20.12.2023 він прибув до Першого відділу РТЦК та СП, де йому вручили оскаржувану постанову про накладання на нього штрафу 1700,00 грн за ч.2 ст. 210 КУпАП, датовану 15.12.2023, винесену начальником Бориспільського РТЦК та СП, якого він навіть не бачив,. Він запитав працівника відділу чому його не викликали для складання протоколу, не роз`яснювали його права, не дали можливості пояснити обставини начальнику та чому постанова не містить підпису особи, яка її винесла. На все це йому відповіли, що постанова прийшла їм на електронну пошту з м. Борисполя, що це копія і вона дійсна. Він проставив дату отримання постанови, 20.12.2023, а не дату її винесення, як йому пропонували. Ознайомившись з постановою, він зрозумів, що начальник РТЦК та СП у м. Борисполі ОСОБА_2 виніс її суто формально, оскільки не встановив і в постанові не зазначив часу та суті правопорушення, зокрема коли саме та за якою повісткою він повинен був прибути до відділу РТЦК, та не встановив, що насправді він приходив двічі, але його не прийняли. Вказане змусило звернутись його до фахівця в галузі права, з метою оскарження постанови.

Ухвалою суду від 28.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у спрощеному порядку в судовому засіданні.

Відповідач Бориспільський РТЦК та СП свого представника в судове засідання не направив, відзиву (заперечень) на позов не подав, будь-яких інших заяв та клопотань на адресу суду від відповідача не надійшло. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином у спосіб, передбачений законом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що справа не в штрафі, який йому визначили в постанові, а в тому, що до нього поставились як до «ухилянта», хоча він двічі після отримання повістки приходив до Першого відділу РТЦК, де його не прийняли по причині зайнятості, як сказав черговий. Тим, що відповідальна особа не здійснив відмітки ні на повістці, ні у своєму журналі про його явку, штучно створені умови для притягнення до відповідальності. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності від 15.12.2023 за ч.2 ст. 210 КУпАП є незаконною, оскільки не відображає дійсних обставин, з яких можна було б встановити суть правопорушення, у ній немає ні дати та місця вчинення правопорушення. Постанова винесена без його участі, з порушенням права на захист та без врахування його пояснень чи будь-яких інших доказів по суті справи. Просив скасувати оскаржувану постанову як незаконну, та закрити справу за відсутності його вини в інкримінованому правопорушенні. Додатково пояснив, що після другої спроби потрапити на прийом він вирішив більше не ходити до відділу Бориспільського РТЦК у зв`язку із зайнятістю на роботі та, розмірковуючи, що у 2015 р. він проходив ВЛК і тоді у зв`язку з хронічним захворюванням йому був наданий медичний висновок, що обмежує його придатність до військової служби. В день винесення оскаржуваної постанови 15.12.2023 він в м. Борисполі не був взагалі та не отримував постанови. Без отримання постанови за підписом начальника він не хотів платити штраф, оскільки сподівався, що його викличуть до начальника для прийняття рішення, якому він зможе надати пояснення і, що після перевірки та з`ясування обставині він буде виправданий.

Свідок ОСОБА_3 показав, що він працює продавцем в магазині «Дніпро М», а позивач ОСОБА_1 в даному магазині є керуючим. Зазначив, що одного дня восени 2023 р., (дати не пам`ятає), він підвозив ОСОБА_1 на його прохання до військкомату в м. Переяславі і чекав його приблизно 5-7 хвилин. Що саме відбувалося в приміщенні ТЦК, куди ходив позивач, він у нього не питав.

Вислухавши пояснення позивача та показання свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебував на обліку призовників у Першому відділі Бориспільського районного ТЦК та СП, а отже по досягненню 27 років, що мало місце 13.09.2023, підлягав постановці на облік військовозобов`язаних.

З копії повістки №860 від 23.09.2023 Першого відділу Бориспільського РТЦК та СП вбачається, що ОСОБА_1 пропонується прибути до Першого відділу Бориспільського РТЦК та СП 26.09.2023 о 09:00 год. та роз`яснено, що в разі неприбуття без поважних причин його буде притягнуто до відповідальності (а.с.15).

Копія повістки №3944 від 15.12.2023 Першого відділу Бориспільського РТЦК та СП свідчить про те, що ОСОБА_1 визначено день та час для прибуття до Першого відділу Бориспільського РТЦК та СП - 20.12.2023 о 14:00 год. (а.с.16).

Згідно Картки №1574 обстеження та медичного огляду КПН «Переяславська БЛІЛ» ОСОБА_1 з 18.12.2023 почав проходити медичний огляд для визначення ступеню придатності до військової служби (а.с.12-13).

18.12.2023 ОСОБА_1 видано лікарське направлення до Київської обласної клінічної лікарні для додаткових досліджень, в зв`язку з неврологічним захворюванням, пов`язаним з епілептичним синдромом, яке було виявлене у 2015 році (а.с. 14).

15.12.2023 начальник Бориспільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Київської області полковник Русін С.О. виніс постанову №225 у справі про адміністративне, якою визнав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП та наклав на нього стягнення у вигляді штраф в розмірі 1700, 00 грн.

Копію зазначеної постанови від 15.12.2023 ОСОБА_1 отримав 20.12.2023.у Першому відділі Бориспільського РТЦК та СП, у м. Переяславі.

Зміст оскаржуваної постанови зводиться до порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, передбачених ч.10 ст. 1; абз. 9 п..2 ч.1 ст. 30Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; абз 1 ч.1 та ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що проявилось у неприбутті у визначений у повістці строк (термін) до першого відділу Бориспільського РТЦК та СП Київської області для постановки на військовий облік військовозобов`язаних.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі збройних сил України, серед іншого зобов`язані: абз 2) прибувати за викликом районного, міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; абз 5) виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з абз. 9 п.2 ч.1 ст. 30 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни, які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Відповідно до абз.1 та абз. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Оскаржувана постанова відносно ОСОБА_1 не містить чіткої суті правопорушення та обставин його вчинення. Водночас, проаналізовані судом норми Закону щодо правил військового обліку, порушення яких йому інкримінується та формулювання порушення, дають суду можливість зрозуміти зміст постанови наступним чином: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після досягнення 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників згідно положень абз 9 п.2 ч.1 ст. 30 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»підлягав взяттю на військовий облік військовозобов`язаних, однак порушив свій обов`язок, встановлений абз. 5 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо виконання правил військового обліку, а саме: не виконав вимоги абз.1 та абз. 2 ч.1 ст. 22 цього Закону, а також вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та не своєчасно прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для постановки на військовий облік військовозобов`язанихчи резервістів та визначення їх призначення на особливий період, тобто не прибув у визначений у повістці пункт та строк (термін) до першого відділу Бориспільського РТЦК та СП Київської області для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації.

Відповідно до ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211) Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже постанова № 225 від 15.12.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 винесена повноважною особою - начальником Бориспільського районного ТЦК та СП Київської області.

Обставини справи свідчать, що ця постанова винесена у м. Борисполі, а не безпосередньо на місці вчинення правопорушення, яким у постанові зазначено перший відділ Бориспільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Київської області, що знаходиться у м. Переяславі, куди він згідно прописки повинен був прибути за повісткою.

Водночас, судом встановлено, що звинувачення ОСОБА_1 у порушенні правил військового обліку (неприбуття до ТЦК) висунули 15.12.2023 посадові особи першого відділу Бориспільського РТЦК, де йому одразу повідомили про накладення на нього стягнення у виді штрафу 1700, 00 грн, який позивач відмовився платити, оскільки не погодився з правопорушення на місці події, заперечивши свою винуватість.

Виходячи з положень ч.1-3, ч.5 ст.258 КУпАП, уповноважена посадова особа зобов`язана була скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який відповідно до ст. 257 КУпАП підлягав надісланню (передачі) на розгляд уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення, а саме: керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Зокрема, статтею 258 КУпАП передбачено, що протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У таких випадках, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Водночас, за загальним правилом, визначеним у ч.5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу

Зазначеного порядку дотримано не було. Постанова винесена начальником Бориспільського РТЦК та СПП на не місці вчинення правопорушення та без участі ОСОБА_1 , який притягувався до адміністративної відповідальності, а отже з порушенням не лише вищенаведених положень закону, а й з порушенням усіх його прав, визначених ст. 268 КУпАП, якими він наділений при розгляді справи.

Так, відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності серед іншого має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вище завдання при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач не виконав та без повного з`ясування обставин справи прийняв необґрунтовану постанову, яка не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період. Санкція статті передбачає штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 850,00 грн до 1700,00 грн.

За своїм характером дане правопорушення є умисним. З цього випливає, що відповідальність за ст. 210 КУпАП настає, якщо порушення правил військового обліку, зокрема - неявка призовника, військовозобов`язаного, резервіста на виклик до ТЦК у встановлений в повістці строк, допущено ними без поважних причин.

При цьому, кваліфікація дій особи, за ч.2 ст. 210 КУпАП вимагає встановлення додаткових ознак: повторне протягом року вчинення правопорушення правил військового обліку, за особу вже було піддано адміністративному стягненню та/або вчинення правопорушення в особливий період.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 15.12.202 вбачається не відповідність її вимогам ч.2 ст. 283 КУпАП, оскільки в постанові не зазначені фактичні обставини, які повинні були бути встановлені під час розгляду справи. Вказане призвело до неконкретності суті правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Так, при розгляді справи начальником Бориспільського РТЦК та СП не було з`ясовано і в постанові не вказано, які строки чи терміни, визначені ОСОБА_1 у повістці, ним порушені. З постанови незрозуміло коли та в чому саме виявилося правопорушення: чи у несвоєчасному прибутті до відповідного районного ТЦК та СП чи у неприбутті взагалі. Вочевидь, що це не було достеменно встановлено посадовою особою яка винесла постанову, оскільки в постанові зазначається обидва варіанти. Крім цього, жодна з додаткових кваліфікуючих ознак, які б давали можливість кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч.2 ст. 210 КУпАП йому не інкримінується.

Отже, начальник Бориспільського районного ТЦК та СП, будучи уповноважений на розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП - порушення правил військового обліку, а саме: за неприбуття у визначений у повістці строк (термін) до першого відділу Бориспільського РТЦК та СП Київської області для постановки на військовий облік, зобов`язаний був з`ясувати, однак не з`ясував коли саме ОСОБА_1 повинен був прибути до ТЦК, коли він з`явився насправді, оскільки в постанові вказано, що він з`явився несвоєчасно, та які на те у нього були причини. А також необхідно було встановити чи були незалежні від поведінки ОСОБА_1 обставини, що не давали можливості взяти його на облік у день фактичної явки, тобто чи є прямий причинний зв`язок між несвоєчасною явкою ОСОБА_1 до ТЦК та не взяттям його по цій причині на облік військовозобов`язаних. Нез`ясованими та не зазначеними у змісті оскаржуваної постанови залишилось обставини чи притягувався ОСОБА_1 протягом року за аналогічне правопорушення та які ознаки особливого періоду існували на момент вчинення правопорушення.

Суд вважає, що оскаржувану постанову від 15.12.2023, винесено у м. Борисполі начальником Бориспільського РТЦК та СП формально, оскільки відповідною посадовою особою не лише не встановила фактичних обставин вчинення правопорушення (події правопорушення) та його кваліфікуючі ознаки, а й ухвалено рішення без належного розгляду справи та без участі особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, при тому, що у приміщенні першого відділу Бориспільського РТЦК та СП у м. Переяславі Крумка В.О. заперечував свою винуватість та намагався довести протилежне. Вказане є грубим порушенням права особи на ефективний захист від висунутих йому звинувачень, що він може здійснювати як самостійно так і з участю адвоката. Нехтування правом ОСОБА_1 , щонайменше, бути вислуханим при розгляді його справи шляхом надання особистих пояснень та доказів, вказує на упередженість та завідому не об`єктивність прийнятого рішення.

Також при прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_1 , не встановлювалась ступінь його вини та будь-які відомості про нього, як особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, що давало б підстави для накладання стягнення у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 210 КУпАП.

Отже, ні подія адміністративного правопорушення, ні обставини його вчинення, ні конкретні дії чи прояв повної бездіяльності ОСОБА_1 (склад правопорушення), ні характер його вини при розгляді справи про адміністративне правопорушення начальником Бориспільського РТЦК та СП не встановлювались та в постанові не відображено.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив і це частково підтвердив свідок, що він після отримання повістки про явку до ТЦК двічі приходив за викликом, за день до дати, зазначеної в повістці та 26.09.2023, однак його не прийняли. Ці обставини відповідач перед судом не спростував і відзиву на позов не направив.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, зокрема є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Згідно зі ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч.1 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частино 2 ст. 77 цього Кодексу визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії начальника Бориспільського районного ТЦК та СП Київської області Русіна С.О. при винесенні постанови від 15.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн не можна вважати добросовісними та розсудливими, оскільки він не встановив подію правопорушення та не зібрав, не дослідив і не надав оцінки доказам вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не забезпечив права особи на участь у процесі прийняття рішення шляхом реалізації передбачених законом процесуальних прав, зокрема: права на захист, надання пояснень, заслуховування свідків з його боку, розгляду інших клопотань, в тому числі тих, які б вимагали перевірки його явку у визначений у повістці термін.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення №225 від 15.12.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн, не може вважатись правомірною та підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки доказів винуватості ОСОБА_1 відповідачем суду не надано, можливості їх отримання вичерпані, а з поданих позивачем письмових матеріалів та його пояснень у суді не підтвердилась подія і склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП, за яке позивача піддано адміністративному стягненню у виді штрафу, суд вважає, що одночасно із скасуванням оскаржуваної постанови є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, п.1 ст. 247 КУпАП, керуючись статтями 2, 8-11, 72-77, 241-244, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бориспільського РТЦК та СП про скасування постанови № 225 від 15.12.2023 у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову №225 від 15.12.2023 у справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником Бориспільського РТЦК та СП Київської області полковником Русіним Сергієм Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 1700,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.О. Залеська