Справа № 367/10328/23
Суддя: Карабаза Н. Ф.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/367/77/2024
УХВАЛА

Іменем України

про повернення позовної заяви

15 січня 2024 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Карабаза Н.Ф., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про оскарження постанови у справі про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення адміністративного стягнення № 1293/Р від 01.11.2023,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про оскарження постанови у справі про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення адміністративного стягнення № 1293/Р від 01.11.2023, сформований в системі «Електронний суд», представником позивача Григорович Н.В.

Позивач, звертаючись до суду, подав також клопотання про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом. Клопотання мотивує тим, що постанова проголошена 03.11.2023, копію якої ОСОБА_1 не надано, незважаючи на наявність відповідного підпису про її отримання 03.11.2023. Останнім днем строку для оскарження постанови - є 13.11.2023, однак оскаржити її у визначений строк не було можливості. 03.11.2023, проходячи лікарів військово-лікарської комісії, один із лікарів порекомендував йому звернутися до лікаря-уролога, оскільки у лікаря виникла підозра щодо наявності проблем з нирками. 13.11.2023 у нього стався приступ, внаслідок якого йому було проведено екстрене оперативне втручання на нирці, у зв`язку з чим з 13.11.2023 проходить лікування, готується до необхідного запланованого повторного оперативного втручання найближчим часом (вилучення стенту з нирки) і подальшого лікування та реабілітації тривалість яких невідома. Наразі має дуже погані аналізи, нову призначену 08.12.2023 лікарем-урологом схему лікування, зважаючи на не стихаюче запалення нирок постійну біль та підвищену температуру тіла. Вказане позбавило його можливості оскаржити постанову у строк, що визначений ст. 289 КУпАП. Більше того, звернутись до суду з позовною заявою у більш ранній строк також не виявилось за можливе, зважаючи на стан його здоров`я, який є незадовільним станом і на сьогодні. Наприкінці листопада 2023 року розуміючи незаконність дій працівників РТЦК та СП незаконність винесеної постанови, обсяг негативних наслідків, що слідує внаслідок її винесення, він розпочав вживати дії спрямовані на її оскарження та скасування. У результаті, 25.11.2023 між Адвоктським об`єднанням «Відар» та ОСОБА_1 укладеного договір про надання правової допомоги. Умовами договору передбачено здійснення представництва прав та інтересів ОСОБА_1 , у справі щодо оскарження та скасування оскаржуваної постанови. Постанова, що оскаржується адвокатом отримана лише 15.12.2023. Враховуючи наведене, вважає що причини пропуску строку для оскарження постанови є поважними і підлягають поновленню. Відмова у задоволенні клопотання, незважаючи на наведені обставини, призведе до порушення низки його прав.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про оскарження постанови у справі про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення адміністративного стягнення № 1293/Р від 01.11.2023 - залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі судді - 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Судом копія ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2023 року була направлялась на електронну адресу представника позивача, вказану у позовній заяві ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та отримано адресатом 29.12.2023 року, що вбачається, з довідки про доставку електронного листа.

Представником позивача - адвокатом Григорович Н.В. 04.01.2024 року через відділення Укрпошти подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду від 21.12.2023 року.

Вивчивши подані позивачем матеріали суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до реалізації своїх прав та виконання обов`язків.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже законом встановлено десятиденний строк звернення до суду з адміністративним позовом з дня ухвалення відповідного рішення та протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскільки, предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, застосуванню підлягає десятиденний строк звернення до суду з позовом з дня ухвалення відповідного рішення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржувану постанову винесено 01.11.2023 року, а позов направлено до суду 18 грудня 2023 року, тобто поза встановленого чинним законодавством строку для оскарження даного виду рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач, зазначаючи поважність причин, вказує поганий стан здоров`я, лікування та отримання оскаржуваної постанови його адвокатом лише 15.12.2023 року.

З копії постанови 1293/Р про накладення адміністративного стягнення від 01 листопада 2023 року вбачається, що постанова містить відмітку, а саме підпис особи що отримав постанову, однак відсутні дата коли отримав та прізвище хто отримав. Крім того постанова містить відмітку про сплату штрафу згідно кв № 42 від 03.11.2023 року.

З поданих медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 13.11.2023 року по 27.11.2023 року, в період з 30.11.23 року по 08.12.2023 року проходив амбулаторне лікування.

Суд з поданих позивачем доказів не вбачає поважності причин пропуску ним строку звернення до суду більше ніж місяць з моменту винесення оскаржуваної постанови, її отримання та виконання, тобто сплати штрафу.

Щодо інших процесуальних питань, пов`язаних з належним оформленням позовної заяви та відкриттям провадження, то слід зазначити про можливість їх вирішення лише за умови обов`язкового дотриманням процесуальних строків на звернення з таким позовом до суду.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютними та може піддаватися встановленим законом обмеженням, зокрема у частині пов`язаній із способом їх реалізації (в тому числі строки і процесуальна форма звернення до суду).

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011від 13грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 28 травня 1985 року в справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" та від 13 лютого 2001 року в справі "Кромбах проти Франції", наголосив, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду.

У рішеннях від 20 травня 2010 року в справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України" ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

В рішенні "Prince Hans-Adam II of Liechtenstein проти Німеччини" (рішення від 12 липня 2001 року п. 44) ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

Суд наголошує, що визнання позивачем факту пропуску строку звернення до суду з позовною заявою і не доведення суду обставин об`єктивно непереборних, які не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення позивачем процесуальної дії, унеможливлює поновлення судом такого процесуального строку.

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року по справі № 240/12017/19 зазначив, що аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Виходячи із системного аналізу норм КАСУ у контексті практики ЄСПЛ, слід зазначити, що державою встановлено доступні, чіткі та передбачувані процесуальні правила (обмеження), за дотримання яких особа може реалізувати право на судовий захист.

Таких правил позивач не дотримався, а тому вважається, що ним не виконано вимоги ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2023 року та не надано суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними).

Враховуючи, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у спосіб подання заяви про поновлення процесуального строку звернення до суду із наведенням інших підстав для поновлення процесуального строку, чим не виконано ухвалу від 21 грудня 2023 року, позовна заява підлягає поверненню заявнику на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Керуючись ст. 121, 122, 123, 169, 248, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про оскарження постанови у справі про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення адміністративного стягнення № 1293/Р від 01.11.2023 - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: Н.Ф. Карабаза