Справа № 240/20357/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20357/23

Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

22 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом благодійної організації "Благодійний фонд "Лео" до відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Благодійна організація "Благодійний фонд "Лео" звернулась до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області від 30.05.2023 № 356259 про застосування до БО "БФ "Лео" адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що в Акті № 252535 від 05.04.2023 зазначено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 , а перевізник згідно ТТН - ТОВ "Космос". Таким чином Акт № 252535 від 05.04.2023 жодним чином не встановлює, що БО "БФ "ЛЕО" в даному випадку був чи може бути Перевізником. У свою чергу, відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом шістнадцятим частини першої статті 60 Закону №2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. Проте, автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33,50 Закону № 2344), а не власник/користувач транспортного засобу. Відтак, на переконання позивача, він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, який повинен нести відповідальність за порушення норм чинного законодавства.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.05.2023 №356259.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Благодійної організації "Благодійний фонд "Лео" документально підтверджені судові витрати у сумі 2684 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. Так, апелянт наполягає на тому, що ні під час перевірки, ні під час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, не було надано будь-яких документів, які б свідчили, що транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_1 , а користувачем згідно договору позички благодійна організація "Благодійний фонд "Лео", було передано у законне користування іншому підприємству.

05 грудня 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

За правилами п.1 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок від 03.04.2023 (а.с.24 на звороті) та направлення на рейдову перевірку від 03.04.2023 №008192 (а.с. 24) уповноваженими особами Державної служби з безпеки на транспорті 05.042023 проведено рейдову перевірку, зокрема, транспортного засобу марки МАN з номерним знаком НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

За результатом перевірки посадовими особами відповідача складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 05.04.2023 №252535 (а.с.25) у графі найменування автомобільного перевізника вказано: ОСОБА_1 .

У рядку "Під час перевірки виявлено порушення" вказано: "При здійсненні вантажних перевезень згідно ТТН №ДМ-0000187 від 05.04.2023 відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (транспортний засіб обладнано тахографом). Порушено вимоги ст.48 ЗУ "Про автомобільний транспорт"" (а.с.25).

Так, відповідачем до матеріалів справи додано копію заяви ОСОБА_1 від 10.05.2023, яка адресована відповідачу про долучення договору позички від 02.09.2022. У договорі, який укладено між ФОП ОСОБА_1 (позичкодавець) та Благодійною організацією "Благодійний фонд "Лео" (користувач) вказано про передачу на у безоплатне користування об`єкту - вантажного автомобіля МАN, державний номерницй знак НОМЕР_1 . Строк, на який надається об`єкт позички, становить 11 календарних місяців з моменту його передачі (п.3.1 Договору) (а.с.27). Акт приймання - передачі підписано 02.09.2022 (а.с.28).

Із матеріалів справи вбачається, що 17.05.2023 відповідачем на адресу позивача було направлено повідомлення про дату та час розгляду справи (а.с. 30).

Благодійна організація "Благодійний фонд "Лео" направило відповідачу лист, який надійшов до Державної служби України з безпеки на транспорті 29.05.2023. У листі вказано про те, що Благодійна організація "Благодійний фонд "Лео" не є учасником справи, оскільки згідно ТТН перевізником є ТОВ "Космос" (а.с. 31-32).

Уповноваженою особою відповідача 30 травня 2023 року була прийнята постанова № 356259 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00грн до Благодійної організації "Благодійний фонд "Лео" відповідно до абз. 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки нею допущено порушення вимог 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с. 33).

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2344-III).

У ч.12 ст.6 Закону № 2344-III закріплено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

В силу вимог ч.7 ст.6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.

Приписами ч.14 ст.6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Положеннями ст.33 Закону № 2344-III від 05.04.2001 визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

За правилами ст.18 Закону №2344 з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Відповідно до статті 34 Закону №2344-III, автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до пунктів 6.1 - 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі Положення №340), автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 1.3. Положення №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно з пунктом 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція №385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції №385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385:

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР, - "калібрування";

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до пункту 3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

За приписами пункту 3.5 Інструкції №385 перевізники:

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції №385, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають, зокрема, перевірку:

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Надання до рейдової перевірки документів, визначених вказаними вище нормативними актами, є обов`язковим.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів зважає на наступне.

Так, актом перевірки установлено, що під час перевезення вантажу згідно ТТН №ДМ-0000187 перевізник не забезпечив у водія наявності протоколу перевірки та адаптації тахографу.

Проте, ключовою обставиною для вирішення даної справи є з`ясування того чи був позивач автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-III.

Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами (стаття 1 Закону №2344).

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 48 Закону №2344-III визначає обов`язок наявності у водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Тобто відповідальність у вигляді штрафу застосовується саме до автомобільного перевізника за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39і48 Закону №2344-III.

Колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що під час проведення перевірки 05.04.2023 водій транспортного засобу, що перевірявся, надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, власником у якому зазначено ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у м.Києві було наданого копію Договору позички транспортного засобу MAN номерний знак НОМЕР_1 від 02.09.2022, за яким вказаний транспортний засіб було передано у тимчасове користування Благодійній організації "Благодійний фонд "ЛЕО", тобто позивачу по справі.

П.п. 2.2.2. вказаного договору передбачено, що передавати об`єкт позички, тобто транспортний засіб, що перевірявся, у користування третім особам користувач має право лише з дозволу позичкодавця, тобто ОСОБА_1 .

Отже, власник транспортного засобу, що перевірявся, умовами договору передбачив, що передача належного йому транспортного засобу у законне користування іншим особам, повинна відбуватися лише з його відома та за його згодою. Також позивач по справі не повідомляв власника транспортного засобу, що перевірявся, про передачу його у користування іншим особам, як це передбаченого вищевказаним договором позички.

Колегія суддів також вважає за необхідне прийняти до уваги доводи апелянта про те, ні під час перевірки, ні під час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, не було надано будь-яких документів, які б свідчили, що транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_1 , а користувачем згідно договору позички благодійна організація "Благодійний фонд "Лео", було передано у законне користування іншому підприємству.

У свою чергу, як було підкреслено вище, приписами ст.48 Закону №2344-ІІІ унормовано, що автомобільний перевізник повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Також, колегія суддів, враховує позицію Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №340/4637/22 щодо офіційного з`ясування всіх обставин справи в контексті належного установлення автомобільного перевізника в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з наступного:

(1) У кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

(2) Основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

(3) Нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки, для забезпечення дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та направив відповідачу лист, який надійшов до Державної служби України з безпеки на транспорті 29.05.2023. У листі вказано про те, що Благодійна організація "Благодійний фонд "Лео" не є учасником справи, оскільки згідно ТТН перевізником є ТОВ "Космос" (а.с. 31-32). Будь-яких пояснень щодо передачі транспортного, який перебував у позивача, іншій юридичні особі не було надано.

При цьому автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. Проте автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III).

Стосовно висновку суду першої інстанції, що згідно товарно-транспортної накладної № ДМ-0000187 від 05.04.2023 перевізником є ТОВ "Космос", суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.48 Закону №2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, вимога встановлена ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" щодо наявності товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документу на вантаж, спрямована не до автомобільного перевізника, а до водія, оскільки товарно-транспортна накладна є документом на вантаж, а не документом, який визначає автомобільного перевізника.

Таке правозастосування також узгоджується з практикою Верховного Суду у публічно-правових спорах щодо реальності господарських операцій при здійсненні перевезень вантажу та визначенні автомобільного перевізника (справи: № 320/14519/21, № 160/15514/20, № 130/5998/18, №815/1182/16).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови у відповідача були наявні належні докази того, транспортний засіб MAN номерний знак НОМЕР_1 від 02.09.2022 передано у тимчасове користування Благодійній організації "Благодійний фонд "ЛЕО" і останнім не було надано будь-яких доказів щодо передачі даного транспортного засобі іншій юридичній особі, то дії відповідача щодо визначення позивача перевізником у межах спірних правовідносин є правомірними.

Щодо суті виявленого правопорушення, то матеріалами справи в повній мірі підтверджується відсутність необхідних документів (в даному випадку - протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу), визначених положеннями Закону №2344-ІІІ та Порядку №1567 на момент проведення рейдової перевірки, що знайшло своє відображення в акті від 05.04.2023 №252535 та не спростовується наявними у справі доказами.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що під час перевірки було виявлено порушення вимог ст.60 Закону №2344-ІІІ, що вказує на правомірність винесення оскаржуваної постанови та помилковості висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для її скасування.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.

На переконання колегії, позивачем у даній справі не доведено протиправності оскаржуваної постанови, а відтак підстави для скасування останньої відсутні.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову благодійної організації "Благодійний фонд "Лео" відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст.325 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.