Справа № 160/27836/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , дружині безвісті зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 , що зник безвісті 15 квітня 2023 року в м. Бахмут Донецької області, заборгованість з грошового забезпечення військовослужбовця з жовтня 2022 року по квітень 2023 року включно.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дружиною військовослужбовця, який зник безвісті, про що сповіщено сім`ю військовослужбовця згідно сповіщення №12/2122 від 20.04.2023 та має право на не нараховану і не виплачену військовослужбовцю заборгованість за час його служби по день його безвісного зникнення За заявою позивача військовою частиною не здійснено нарахування і виплату грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісті.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Військова частина НОМЕР_1 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала.
Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином.
За правовим висновком Верховного Суду в ухвалах від 01.04.2019 у справі №9901/811/18, від 10.03.2023 № 215/7315/20 до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
За приписами ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В період з 04.12.2023 по 06.01.2024 суддя перебувала у відпустці і на лікарняному.
Справа розглянута в перший день виходу судді з відпустки.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до Свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 19.04.2004 позивач - ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .
Як зазначає позивач її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 13.10.2022 проходив військову служу у званні «солдат» з 13.10.2022 у Військовій частині НОМЕР_1 відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2022 №238.
Позивач отримала сповіщення сім`ї №12/2122 від 20.04.2023 Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яким повідомлено, що її чоловік, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісті 15 квітня 2023 року в м. Бахмут Донецької області.
За твердженням позивача з дати зарахування 13.10.2022 до особового складу Військової частини до дати безвісного зникнення 15.04.2023, її чоловік жодного разу не отримував грошове забезпечення військовослужбовця.
Позивачем до позовної заяви додано рапорт солдата ОСОБА_2 від 15.02.2023 до командира Військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити заборгованість з грошового забезпечення за жовтень, листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року.
Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2023 №3319 про безпосередню участь особи у заходах , необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, підтверджено, що солдат ОСОБА_2 дійсно в період з 13.10.2022 по 16.01.2023, з 11.04.2023 по 15.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Бериславському районі Херсонської області; с. Кліщіївка Бахмутського району Донецької області; м. Бахмут Донецької області.
09.05.2023 позивач звернулась до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просила у зв`язку з отриманням сповіщення сім`ї про зникнення чоловіка військовослужбовця безвісті і не отриманням ним за час служби грошового забезпечення, з метою захисту соціальних прав родини військовослужбовця, просила надати довідку про нараховану та виплачену середньомісячну та середньоденну заробітну плату (грошове забезпечення) солдата ОСОБА_2 (яка передувала за 6 місяців перед зникненням), із зазначенням переліку виплат, які враховані при обчисленні цієї середньої заробітної плати.
08.09.2023 позивачем було подано заяву до командира Військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити заборгованість з грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року включно; надати довідку про нараховану та виплачену середньомісячну та середньоденну заробітну плату (грошове забезпечення) солдата ОСОБА_2 (яка передувала за 6 місяців перед зникненням), із зазначенням переліку виплат, які враховані при обчисленні цієї середньої заробітної плати.
Відповіді на заяви отримано не було.
10.06.2023 представник позивача звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі з адвокатським запитом №37 з проханням надати інформацію: Чи має відомості Територіальне управління про наявні кримінальні провадження внесені в ЄРДР, що розслідуються відносно солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрільця В/ч НОМЕР_1 ? Чи повідомлялася підозра в будь-якому кримінальному провадженні, що розслідуються слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Мелітополі відносно солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрільця В/ч НОМЕР_1 .
Проінформовано, що у вищевказаному кримінальному провадженні ОСОБА_2 про підозру не повідомлялось.
10.06.2023 представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом №35, в якому просив надати: довідку про нараховану та виплачену середньомісячну та середньоденну заробітну плату (грошове забезпечення) солдата ОСОБА_2 (яка передувала за 6 місяців перед зникненням), із зазначенням переліку виплат, які враховані при обчисленні цієї середньої заробітної плати; підстави не виплати солдату ОСОБА_2 грошового забезпечення військовослужбовця.
Не отримавши відповіді представником позивача 07.09.2023 за №54 було здійснено до Військової частини НОМЕР_1 повторний адвокатський запит, на який також не було надано відповіді.
Листом від 20.09.2023 №5569 Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено, що виплата грошового забезпечення та додаткової винагороди солдату ОСОБА_2 зупинена на підставі листа Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України від 27.10.2022 року №1340/1 до моменту надходження офіційного повідомлення про завершення досудового розслідування за фактом вбивства ОСОБА_2 26.10.2022 року солдата ОСОБА_3 (частина 2 статті 414 Кримінального кодексу України).
Позивач, як дружина зниклого безвісті військовослужбовця, вважаючи, що має право на отримання заборгованості з грошового забезпечення безвісті зниклого чоловіка по день його безвісного зникнення, звернулась з позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII ( Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі
Відповідно до ст. 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У відповідності до частин 2-4 ст.9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону № 2011-XII, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:
дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації.
Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.
Відповідно до пункту 1 Розділу ХХХ Порядку № 260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.
Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділ ХХХ Порядку № 260).
Відповідно до п 3 Розділу ХХХ Поряду №260 грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
Під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).
Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Згідно п. 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);
довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);
копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);
копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:
подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;
подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;
подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;
з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.
Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:
військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;
військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації):
до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах;
протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Всупереч вимогам, передбаченим Порядком № 884 командир Військової частини НОМЕР_1 , не прийняв рішення за результатами поданих позивачкою заяв, доказів протилежного суду не надано.
Щодо повідомлення відповідача на адвокатський запит представника позивача про неможливість виплати грошового забезпечення на даний час у зв`язку з відсутністю офіційного повідомлення про завершення досудового розслідування за фактом вбивства, то суд зазначає наступне.
Разом з тим позивачем не дотримано порядок звернення із заявою про виплату грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця на ім`я командира військової частини.
Як вбачається із направлених позивачем на адресу Військової частини НОМЕР_1 заяв, нею в порушення вимог п. 4 Порядку № 884 не були додані до заяви, копії, перелічених в переліку документів.
В даному випадку прийняття відповідачем рішення за умови недотримання позивачем порядку подання заяви про виплату грошового забезпечення жодним чином не відновило б прав позивача в обраний нею спосіб захисту.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наведених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статями 139,243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії -відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона