Справа № 400/14233/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 р. № 400/14233/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,м. Миколаїв,54001,
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області з вимогами визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 06.07.2023 №0-1411-UA0082529, від 06.07.2023 №0-1411-UA0082529, від 27.04.2021 №0-1411 та від 27.04.2021 №0-1411.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що є власником двох нежитлових об`єктів нерухомості в: АДРЕСА_2 площею 1455,2 м кв. та АДРЕСА_3 , площею 419,4 м кв. не є об`єктом оподаткування, оскільки використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності як сільськогосподарським товаровиробником. Спірними податковими повідомленнями-рішеннями, відповідач визначив податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 193635.24 гривень. Але, позивач вважає, що оскільки він є сільськогосподарським товаровиробником, а ці будівлі використовуються для сільськогосподарської діяльності фермерського господарства «Прогрес» то він має право на пільгу передбачену підпунктом «ж» п.266.2.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх вимог зазначив про правомірність податкових повідомлень-рішень, спираючись на те, що ОСОБА_1 відповідно до облікових даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником об`єктів нерухомого майна: нежитлової будівлі загальною площею 1455,2 кв.м.: за адресою: АДРЕСА_2 та площею 419,4 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , які відповідно ст. 266 ПК України є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати відповідно до п. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України є одночасна сукупність наступних умов: 1) призначення будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником. Як зазначає відповідач, фізична особа ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність та не є сільськогосподарським товаровиробником, тому норми щодо надання пільги відносно об`єктів нежитлової нерухомості не звільняють від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Сільськогосподарський товаровиробник, це фізична чи юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. В розумінні абзацу «ж» «ж» п.п. .266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України право на пільгу мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто зайняті у процесі виробництва, переробкою власно виробленої продукції та її подальшої реалізації. Так, Верховний Суд у постанові від 11.04.2023 у справі №380/18104/21 дійшов висновку, що фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за підпунктом «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266. Тобто, значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку. За даними податкового обліку ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець, а є головою фермерського господарства «Юріал». Податкові декларації про отриманні доходи від діяльності, як сільськогосподарський товаровиробник фізичною особою ОСОБА_1 до податкового органу не подавалися. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що об`єкт нерухомості належить до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства».

Суд розглянув справу в порядку скороченого письмового провадження на підставі наявних матеріалів 22.01.2024.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 належать на праві приватної власності нежитлові приміщення: 1) нежитлова будівля загальною площею 1455,2 кв. м. за адресою : АДРЕСА_2 ; 2) нежилий об`єкт майстерні загальною площею 419,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, ОСОБА_1 з 1993 року володіє на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 7,6 га розташованою в межах Лук`янівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, та користується з 1994 року на праві постійного користування земельною ділянкою площею 42,4 га в межах Лук`янівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

З 30.11.1993 ОСОБА_1 веде свою господарську діяльність через засновано ним фермерське господарство «Прогрес» (20886425), в якому він є засновником бенефіціаром та головою фермерського господарства. Основним видом діяльності ФГ «Прогрес» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

ФГ «Прогрес» використовує у своєї діяльності земельні ділянки загальною площею близько 250 га, які належать позивачу, а також орендовані у інших осіб.

Зазначені об`єкти нерухомості, які належать засновнику фермерського господарства, ФГ «Прогрес», використовувало в господарській діяльності, а саме для зберігання виробленої сільськогосподарської продукції, сільськогосподарської техніки та інвентарю.

27.04.2021 уповноваженою особою Головного управління ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1411 про визначення ОСОБА_1 , податкового зобов`язання з податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 63001,67 гривень.

27.04.2021 уповноваженою особою Головного управління ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1411 про визначення ОСОБА_1 , податкового зобов`язання з податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 18157,57 гривень.

06.07.2023 уповноваженою особою Головного управління ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1411-UA00082529 про визначення ОСОБА_1 , податкового зобов`язання з податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 , в розмірі 25164 гривень.

06.07.2023 уповноваженою особою Головного управління ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1411-UA00082529 про визначення ОСОБА_1 , податкового зобов`язання з податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , в розмірі 87312,00 гривень.

Відповідно до ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.266.2.1. ст.266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Таким чином, для застосування пільги передбаченої п.п. «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України, необхідно дотримання двох умов: перше віднесення об`єкту нерухомості до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271), друге платник податків повинен бути сільськогосподарським товаровиробником.

Щодо першої умови, то відповідно до правовстановлюючих документів на нежитлові будівлі за адресою 1) АДРЕСА_2 ; 2) АДРЕСА_3 , не мають ніякого іншого найменування ніж: нежилий об`єкт будівель та споруд. Класифікація будівель відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 у Реєстрі не проведена.

Разом з тим, позивачем надано до суду Експертний висновок АС2 №2201902 від 19.01.2022, виконаний Державним підприємством «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві», відповідно до якого нежитловий об`єкт за адресою АДРЕСА_2 відноситься до коду ДКБС 1271.3 будівля для зберігання зерна, а нежитловий за адресою за адресою АДРЕСА_3 відноситься до коду ДКБС 1271.9 - ремонтна майстерня, зберігання сільськогосподарських машин та реманенту.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) відносяться - будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, |наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні |ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. Цей клас не включає:- споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). Пунктом1271.3 включено до класу «Будівлі для зберігання зерна», а пунктом 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші»

Таким чином, класифікатор прямо визначає будівлі для зберігання зерна та зберігання сільськогосподарських машини, як будівлі класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271).

Щодо прийнятності доведення відповідності об`єктів нерухомості саме експертним висновком, виготовленим на замовлення платника податків, суд враховує відповідну постанову Верховного Суду від 09.05.2023 у справі №380/10802/22, в якій зазначено, «… враховуючи те, що в документах, що підтверджують право власності позивача на об`єкти нерухомості, відсутні дані щодо віднесення будівель до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» або будь-якого іншого класу відповідно до ДК 018-2000, суд першої інстанції виходив з оцінки функціонального призначення об`єктів нерухомості, зокрема, як було зазначено вище, зерносклад використовується для зберігання зерна, гаражі - для зберігання сільськогосподарської техніки, що необхідна для обробітку полів, майстерня - для ремонту сільськогосподарської техніки, нафтобаза - для зберігання пального для власних потреб (заправки сільськогосподарської техніки), пилорама - для виконання робіт монтажу ангарів на сільськогосподарську продукцію.

Норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000, проте такі дії платника могли б спростити процес податкового адміністрування податку на нерухомість.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень положеннями частини другої статті 77 КАС України покладається на відповідача.

Відповідач в межах спірних правовідносин не довів, що будівлі нерухомості, які належать позивачу на праві власності, не є будівлями сільськогосподарського призначення. Здійснюючи донарахування податку контролюючий орган не довів наступне: чим він керувався при визначенні позивачу розміру податкового зобов`язання, який документ щодо класифікації будівель і споруд використав, чому на стадії податкового адміністрування (контролю) не отримав інформацію щодо класифікації будівель від компетентної установи, що вказує на не дотримання відповідачем як суб`єктом владних повноважень пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 8 частини другої статті 2 КАС України при прийнятті рішень…»

За таких обставин, суд вважає доведеним наявність першої умови для надання пільги, передбаченої п.п. «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України.

Щодо другої умови, то ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є засновником ФГ «Прогрес», основними видами діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, допоміжна діяльність у рослинництві, після урожайна діяльність, що підтверджується довідкою з ЄДР.

Таким чином, суд, з урахуванням змісту ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство», доходить висновку, що ОСОБА_1 , заснувавши фермерське господарство обрав певну форму здійснення підприємницької діяльності щодо сільськогосподарського товаровиробництва, саме через фермерське господарство.

Необхідно визнати, що фермерське господарство, це така специфічна організаційно-правова форма ведення підприємницької діяльності у сфері сільськогосподарського виробництва, при якому юридична особа може вести свою діяльність за рахунок земель та майна засновника господарства. Тому, фізична особа власник чи користувач земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а також власник об`єктів нерухомості, може займатися сільськогосподарським товаровиробництвом через утворене фермерське господарство.

Крім того, з цього приводу існують і численні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах по адміністративним справам з аналогічними обставинами, де суд дійшов висновку, про можливість розповсюдження пільги передбаченої п.п. «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України, на власника нерухомості, якій здійснює свою господарську діяльність у формі фермерського господарства. Зокрема, у постанові від 29.04.2021 у справі №2340/4117/18, від 09.05.2023 у справі № 380/10802/22, від 24.04.2020 у справі № 540/2206/19.

Щодо посилання відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11.04.2023 по справі №380/18104/21, відповідно до якої, то вона також не заперечує можливість розповсюдження пільги передбаченої п.п. «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України на власників нерухомості, які здійснюють сільськогосподарське виробництво шляхом створення фермерського господарства. У справі №380/18104/21 судом поставлено під сумнів не можливість отримання пільги у разі здійснення сільськогосподарського товарного виробництва через фермерське господарство, а те, що створене власником нерухомого майна фермерське господарство взагалі здійснює господарську діяльність та виготовляє будь-яку сільськогосподарську продукцію.

По цій справі, відповідачем не заперечувався той факт, що ФГ «Прогрес» здійснює господарську діяльність з сільськогосподарського товарного виробництва. В матеріалах справи містяться довідки Лук`янівської сільради про те, що фермерське господарство має у користуванні 250 га землі, та використовує спірні нежитлові обєкти у власній господарській діяльності. Також, у податкових звітах форми №20-ОПП, ФГ «Прогрес» зазначала зазначені об`єкти нерухомості, які об`єкти оподаткування платника податків.

У будь-якому випадку, відповідачем не спростовано твердження позивача, що він здійснює господарську діяльність у сфері сільськогосподарського товарного виробництва через засноване ним ФГ «Прогрес». На думку суду, для обґрунтування у цьому випадку позиції, аналогічної у адміністративної справі №380/18104/21, відповідачем повинно було б доведення того, що ФГ «Прогрес» не є сільськогосподарським виробником, а у такому разі, його засновник не має право на пільгу передбачену п.п. «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України.

На переконання суду, розповсюдження норми абзацу «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України, на осіб, які обрали формою ведення сільського товарного виробництва саме через створення фермерського господарства, повністю відповідає меті законодавця про надання підтримки невеликим сільгоспвиробникам.

Суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову у повному обсязі, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача

Судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-262, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,м. Миколаїв,547) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївської області від 06.07.2023 №0-1411-UA0082529, від 06.07.2023 №0-1411-UA0082529, від 27.04.2021 №0-1411 та від 27.04.2021 №0-1411, про визначення податкових зобов`язань ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,м. Миколаїв,547) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три грн шістдесят коп) гривень.

4. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 22.01.2024