Справа № 160/9109/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 січня 2024 рокуСправа №160/9109/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №160/9109/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - відповідач-1), які виражені у рішенні від 21 січня 2022 року про відмову у переведенні на пенсію за віком та неврахування при обчисленні розміру пенсії довідки про заробітну плату №03-57-10/30 від 19.01.2022 року, виданої Управлінням Державної казначейської служби України у м. Павлограді Дніпропетровської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2) здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі довідки про заробітну плату №03-57-10/30 від 19.01.2022 року, виданої Управлінням Державної казначейської служби України у м. Павлограді Дніпропетровської області, починаючи з 19 січня 2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року позовні вимоги позивача були задоволені частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.02.2022 року №17 щодо відмови позивачці у перерахунку пенсії щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», на підставі її заяви від 19.01.2022 року за №452.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2022 року за №452 про перерахунок пенсії, переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ним була подана апеляційна скарга.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.01.2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 160/9109/22, залишено без змін.

17.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про визнання протиправною бездіяльності, що виражена у невиконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 у справі №160/9109/22, у якій просить:

- поновити строк на подачу даної заяви;

- визнати протиправними дії відповідача (боржника) - Головного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області з відмови у у перерахунку моєї пенсії щодо переведення на пенсію за віком та неврахування при обчисленні розміру моєї пенсії довідки про заробітну плату №03-57-10/30 від 19.01.2022 року, виданої Управлінням Державної казначейської служби України у м.Павлограді Дніпропетровської області;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату мені пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі довідки про заробітну плату №03-57-10/30 від 19.01.2022 року, виданої Управлінням

В обґрунтування заяву, позивач зазначає, що судове рішення першої інстанції від 29.08.2022 року по справі №160/9109/22 відповідно набрало законної сили 26 січня 2023 року. У травні 2023 року позивач надала до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Одеса) виконавчі листи на виконання рішення суду, було відкрито виконавче провадження та почалося виконання постановленого рішення суду. 05.05.2023 року постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Одеса) було відкрито виконавче провадження. 28.06.2023 року було державним виконавцем направлено боржнику вимогу про виконання рішення суду, але рішення суду боржником не виконане. 13.10.2023 року державний виконавець наклав штраф на боржника Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця в розмірі 5100 грн. 17.11.2023 року державний виконавець наклав штраф на боржника Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця в розмірі 10200 грн. 04 грудня 2023 року постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Одеса) було закінчено виконавче провадження із посиланням на норми ст.ст.39,40 Закону України «Про виконавче провадження» та на те, що рішення суду залишилося невиконаним в повному обсязі, 04.12.2023 року до ГУНП в Дніпропетровській області було направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, інших заходів для примусового виконання рішення законодавством не визначено. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27 квітня 2023 року позивачу знову було відмовлено у виконанні рішення суду за тими самими підставами, які вже були предметом судового розгляду в рамках справи №160/9109/22. Позивач зазначає, що відповідач не виконав рішення суду, заходи примусового виконання рішення суду результату не надали, можливості, передбачені законодавством, зокрема Законом України «Про виконавче провадження» вичерпані, про що винесено постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Одеса), що наразі є достатньою причиною для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду шляхом визнання протиправними його дій з невиконання рішення суду та все ж таки зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі довідки про заробітну плату №03-57-10/30 від 19.01.2022 року, виданої Управлінням Державної казначейської служби України у м.Павлограді Дніпропетровської області, починаючи з 19 січня 2022 року.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву 17.01.2024 року розподілено судді Ількову В.В.

Перевіривши матеріали поданої заяви, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 4 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Частиною 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви (абз. 1 ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України). У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (абз. 2 ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

З положень ч.ч. 4, 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України видно, що строк для подання заяви в порядку цієї статті починає свій перебіг від дня, коли особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів унаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду певних рішень, вчинення ним певних дій чи допущення бездіяльності, які така особа просить визнати протиправними у відповідній заяві, або ж - про порушення відповідачем її прав, підтверджених рішенням суду, в інший спосіб, при цьому, недотримання заявником означеного строку звернення до суду з такою заявою тягне за собою повернення цієї заяви заявнику.

Дослідивши докази по справі, судом встановлено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27 квітня 2023 року позивачу було відмовлено у виконанні рішення суду за тими самими підставами, які вже були предметом судового розгляду в рамках справи №160/9109/22, про що позивач зазначає безпосередньо у цій заяві.

Таким чином, суд вважає, що позивачу ще у квітні 2023 року було відомо про прийняття відповідачем рішення про відмову позивачеві у перерахунку пенсії, переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Проте, з заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України представник позивача звернувся до суду 12.01.2024, відповідно до поштового конверту, який міститься в матеріалах справи.

Таким чином, заявником було пропущено встановлений ч. 4 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України 10-денний строк звернення до суду з відповідною заявою.

У поданій до суду заяві позивача просить суд поновити строк на звернення до суду з цією заявою. Своє клопотання позивача мотивує тим, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Отже, строк подання цієї заяви, то його відлік необхідно вираховувати з моменту винесення 04.12.2023 року постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Одеса) про закінчення виконавчого провадження, яку позивач отримала поштою - 27 грудня 2023 року.

Слід вказати, що суд не бере до уваги доводи позивача, наведені в клопотанні про поновлення строку і відмовляє у його задоволенні, оскільки дії, направлені на примусове виконання рішення суду позивача почав вживати лише у травні 2023 році.

Проте, як вже зазначалось, позивачу було відомо про прийняття відповідачем рішення про відмову позивачу у перерахунку/призначенні пенсії ще у квітні 2023 року.

Таким чином, подана позивачем заява в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України заява не відповідає вимогам, визначеним ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, суд вважає за необхідне вказати, що заявником було подано заяву в порядку ст. 383 КАС України, проте, не визначено та не конкретизовано, з яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю Пенсійного органу не погоджується заявник при виконанні судового рішення.

З огляду на викладене, суд робить висновок про повернення заяви особі, яка її подала, відповідно до вимог ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Керуючись ст. ст. 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №160/9109/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Ільков