Справа № 160/1349/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 січня 2024 року Справа 160/1349/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 , в якій позивач просить скасувати рішення Дніпровської міської ради від 21.10.2020 року № 328/62 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торгівельного павільйону».

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву, в якій вона просить поновити строк звернення до адміністративного суду та прийняти позов про скасування рішення Дніпровської міської ради від 21.10.2020 року № 328/62 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню торгівельного павільйону» до розгляду.

Подана заява обґрунтована тим, що в зв`язку з введенням воєнного стану, обстрілами м. Дніпра та страхом за своє здоров`я і життя 02.03.2022 року, позивач переїхала до смт. Сокиряни Чернівецької області. Під час знаходження за межами Дніпра 14.10.2022 року, від громадянки ОСОБА_2 вона дізналась про прийняття оскаржуваного рішення Дніпровської міської ради № 328/62 про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Знаходячись за межами м.Дніпро, в смт.Сокиряни, Чернівецької області не мала можливості подати позовну заяву, а також зібрати необхідні документи для її подачі. Таким чином вказані обставини унеможливили виконання нею процесуальних дій протягом установленого законом строку. Повернулась до м.Дніпро 15 вересня 2023 року. 15 листопада 2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/25497/23 її позовну заяву про скасування рішення Дніпровської міської ради № 328/62 - повернуто, оскільки позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду, так як викладені в заяві доводи не підтверджені доказами щодо конкретних обставин і фактів, які позивачу об`єктивно перешкодили звернутися до суду з 14.10.2022 по 02.10.2023 року. Також в ухвалі зазначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Розглянувши подану заяву, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частинами першою-другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

При цьому, як зазначалось вище, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Так, позивач оскаржує рішення Дніпровської міської ради від 21.10.2020 року № 328/62 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торгівельного павільйону».

Щодо доводів про введення воєнного стану в Україні суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був неодноразово продовжений та діє станом на час перевірки матеріалів даної справи та розгляду заяви про поновлення строку.

Суди працюють у штатному режимі на виконання ст.122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Верховний Суд у постанові від 06.09.2022 року у справі №420/16598/21 зауважив, що сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збоку у всіх абсолютно випадках. Поновлення строків це виняток, а війна загальна умова для всіх. Також в ухвалі від 18 травня 2022 року у справі №802/592/17-а з приводу оцінки доводів щодо поважності причин пропущення процесуального строку для звернення до адміністративного суду з підстав запровадженого воєнного стану зазначив, що сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану.

Дотримуючись вказаного підходу, суд дійшов висновку, що оскільки суд та всі учасники заявленого спору діють в однакових умовах воєнного стану, сам по собі факт дії такого стану не свідчить про поважність пропуску строку для звернення до суду.

До того ж, суд звертає увагу на можливість звернення до суду через систему "Електронний суд", що в свою чергу надає можливість звернення до суду і в умовах карантинних обмежень та в умовах воєнного стану.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу, який б підтвердив її перебування поза межами м. Дніпро.

Щодо доводів позивача про те, що 15 листопада 2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/25497/23 її позовну заяву про скасування рішення Дніпровської міської ради № 328/62 - повернуто, оскільки позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду, так як викладені в заяві доводи не підтверджені доказами щодо конкретних обставин і фактів, які позивачу об`єктивно перешкодили звернутися до суду з 14.10.2022 по 02.10.2023 року.

Так, згідно відомостей КП "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, в якій позивач просить суд:

- скасувати рішення Дніпровської міської ради від 21.10.2020 року № 328/62 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торгівельного павільйону».

Справі присвоєно єдиний унікальний номер 160/25497/23.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2023 року зазначена вище справа розподілена та 04.10.2023 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою суду від 06.10.2023 року визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, які вказані в заяві про поновлення строку ОСОБА_1 . Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про скасування рішення залишено без руху.

Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши інші обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

Так, в ухвалі від 06.10.2023 року у справі №160/25497/23 судом встановлено наступне:

"- рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року було задоволено позовну заяву ОСОБА_2 та визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської міської ради від 21.10.2020 року № 328/62 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торгівельного павільйону" ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В подальшому постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі № 160/6362/21 задоволено апеляційну скаргу Дніпровської міської ради та скасовано вказане рішення Дніпропетровського окружною адміністративного суду від 25.06.2021 року.

- позивач стверджує, що судові рішення у справі № 160/6362/21 стосуються її права, свобод, інтересів та обов`язків, при тому що позивач не була залучена до участі у справі. Позивач не приймала участь у розгляді справи, яка стосувалася її прав та інтересів, була позбавлена надати відзив на позовну заяву, відзив на апеляційну скаргу та інші процесуальні документи, в тому числі заявляти клопотання та надавати докази. При цьому з оскаржуваного рішення чітко видно, що воно стосується як ОСОБА_2 , так і позивача ОСОБА_1 .

- 18.10.2022 року позивачем було подано касаційну скаргу до Верховного суду. Ухвалою Верховного суду від 28.11.2022 року позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 160/6362/21 за її касаційною скаргою на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 року.

- позивачем 06.01.2023 року було подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративною суду від 14.12.2021 року.

- 01.02.2023 року ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду позивачу було відмовлено у відкритті апеляційного оскарження.

- 16.05.2023 року позивачем подано касаційну скаргу на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 160/6362/21 від 01.02.2023 року.

- 08.06.2023 року ухвалою Верховного Суду позивачу відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2023 року у справі №160/6362/21.

- позивач не приймала участь у розгляді справи № 160/6362/21. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2021 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 року, ухвалу Верховного Суду від 05.07.2022 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 та ознайомилася з ними 14.10.2022 року. В цей час в зв`язку з введенням в Україні військового стану позивач знаходилась за межами Дніпропетровської області і не мала можливості подати позовну заяву та зібрати докази на її підтвердження, така можливість з`явилася лише 27.09.2023 року".

Надалі, ухвалою суду від 15 листопада 2023 року у справі №160/25497/23 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено.

Визнано причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про скасування рішення повернуто позивачу.

Таким чином, у даній справі №160/1349/24 позивач оскаржує рішення від 21.10.2020 року № 328/62 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торгівельного павільйону».

При цьому про наявність оскаржуваного рішення ОСОБА_1 було достеменно відомо починаючи з 14.10.2022 року. Вказані обставини були встановлені Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/25497/23.

Відомості про оскарження позивачем судового рішення від 15 листопада 2023 року у справі №160/25497/23 відсутні.

Суд зауважує, що факт попереднього звернення до суду з позовною заявою не є підставою для поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою, оскільки надання особі, яка бере участь у справі права на повторне звернення до суду з позовною заявою, не звільняє таку особу від дотримання встановленого законом строку на подання позовної.

Подання первинної позовної заяви позивачем не передбачає зупинення строку на звернення до суду з позовною заявою для нього та можливості у зв`язку з цим у подальшому свавільно розпоряджатися часом на подання позовної заяви.

Суд зауважує, що первинно подана позовна заява була повернута позивачу ухвалою суду від 15.11.2023 року, яка набрала статусу остаточної та оскаржена не була, як наслідок до повторних позовних заяв застосовуються вимоги КАС України як до нової позовної заяви.

Також, суд приймає до уваги й те, що з моменту, коли вона дізналася про порушення її прав (14.10.2022 року), до часу звернення з позовною заявою - 15.01.2024 року минуло 1 рік та 3 місяці, а тому суд не може визнати це звернення таким, що відбулося у розумний строк для реалізації права позивача на подання позовної заяви.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, що зумовили несвоєчасне звернення до суду із вказаними позовними вимогами, а тому не визнає поважними підстави для поновлення строку звернення до суду з даними позовними вимогами та відмовляє у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з такими позовними вимогами.

При цьому, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наведеній нормі кореспондують приписи ч.6 ст.161 КАС України, якою визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За таких обставин, суд вважає підстави, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, неповажними, тому заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачеві слід подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку, з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно ст. 1 цього Закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ч. 1 ст. 2 Закону № 3674-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік, з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу з розрахунку на місяць у розмірі 3028, 00 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з 01.01.2024 року розмір судового збору за позовною заявою немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 1211,20 грн.

Позивачем, на підтвердження сплати судового збору за звернення з даною позовною заявою, до суду було подано квитанцію від 29.09.2023 року № 6115-2311-8840-9543 на суму 1073,60 грн та квитанцію від 15.01.2024 року №0.0..1 на суму 137,60 грн. Всього 1211,20 грн.

Згідно інформаційної довідки за підписом Начальника відділу судової статистики, аналітичної роботи та інформаційно-технічного забезпечення №48 від 16.01.2024 року станом на 16.01.2024 року зазначене вище платіжне доручення від 29.09.2023 року № 6115-2311-8840-9543 прикріплене та обліковується в КП ДСС за адміністративною справою №160/25497/23, яка перебуває в провадженні судді Прудника С.В.

Отже, зарахування судового збору у розмірі 1073,60 грн., згідно квитанції від 29.09.2023 року № 6115-2311-8840-9543 до даної справи є неможливим.

За таких обставин суд не може прийняти наявну в позовній заяві квитанцію, як належний доказ сплати судового збору, а тому дійшов висновку, що станом на день звернення позивача до суду із позовною заявою по даній справі позивачем в повному обсязі не сплачено судовий збір.

Таким чином, недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання документу про сплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) за подання адміністративного позову у відповідності до Закону України Про судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

При підготовці зазначеного позову, позивачем не прийняті до уваги вимоги ст.ст.49, 51 КАС України, згідно з якими особами які беруть участь у справі є треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору та особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, які в свою чергу можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача. Відсутність чіткого визначення процесуального статусу осіб які беруть участь у справі, з обґрунтуванням необхідності їх залучення, позбавляє суд можливості чіткого виконання вимог КАС України, а саме ст.49, 51 КАС України, як необхідної умови для захисту прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб.

Ч. 4 ст. 49 КАС України передбачено, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Всупереч зазначеному, позивачем не подано до суду заяву про залучення ОСОБА_2 в якості третьої особи та не зазначено підстави такого залучення до участі у справі.

Згідно частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне адміністративний позов залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів, з моменту отримання копії ухвали, усунути недоліки позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, які вказані в заяві про поновлення строку ОСОБА_1 .

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 про скасування рішення, залишити без руху.

Позивачу в десятиденний строк, з моменту отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку, а також надати докази поважності причин його пропуску.

- документ про сплату судового збору у відповідності до Закону України Про судовий збір на суму 1073,60 грн.

- належним чином завірені докази на підтвердження фактичних обставин справи відповідно до вимог ч. 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням дати такого засвідчення.

- заяву про залучення ОСОБА_2 в якості третьої особи із зазначенням підстав такого залучення з врахуванням ст.ст. 49, 51 КАС України.

Копію даної ухвали направити особі, яка звернулась до суду із позовною заявою.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Попередити позивача про наслідки невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною четвертою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Неклеса