Справа № 200/1320/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року справа №200/1320/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - Шрамко Ірини Сергіївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 р. у справі № 200/1320/23 (головуючий І інстанції Зеленов А.С.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

У С Т А Н О В И В:

30 березня 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, надісланий на адресу суду через підсистему ЄСІТС Електронний суд, в якому позивач просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову Центрально-Західного міжрегіонального Управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу №ЦЗ-27/Ві/а-3.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в січні 2023 року Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області було проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства про реєстрацію розрахункових операцій. За результатами фактичної перевірки складено акт. На підставі вказаного акту відповідачем винесено постанову про накладення штрафу №ЦЗ-27/ВІ/а-3 , якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 201 000грн.

На думку перевіряючого органу до роботи був допущений працівник без оформлення трудового договору - ОСОБА_2 . ФОП ОСОБА_1 вважає, що висновки відповідача про наявність порушень законодавства про працю є незаконною та необґрунтованою, а постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню.

Просив суд задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 р. у справі № 200/1320/23 в задоволенні позову відмовлено. Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Також, в апеляційній скарзі зазначено, що перевіряючому органу в установленому законом порядку було повідомлено про працевлаштування позивачем відповідного працівника. Додатково під час розгляду справи було долучено звіти 1-ДФ за попередні періоди та копії зарплатних відомостей.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 05 грудня 2017 року зареєстрована як фізична особа-підприємець за номером НОМЕР_1 . Основним видом діяльності є 47.91 роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет.

Судом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Вінницькій області від 23 листопада 2022 року №3724к Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 наказано провести фактичну перевірку ОСОБА_1 , за період з 23 листопада 2019 року.

24 листопада 2022 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області видано направлення на перевірку №4501, у якому зазначено про те, що на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 та на виконання вимог пункту 82.3 статті 82 ПК України та наказу №3724к від 23 листопада 2022 року Головне управління ДПС у Вінницькій області проводить фактичну перевірку з 23 листопада 2022 року ФОП ОСОБА_1 , відділ продажу ТМ Техно Їжак, тривалістю 10 діб.

Службове посвідчення та направлення від 24 листопада 2022 року №4501, копія наказу від 23 листопада 2022 року №3724к були пред`явлені під підпис.

24 листопада 2022 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області видано направлення на перевірку №4503, у якому зазначено про те, що на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 та на виконання вимог пункту 82.3 статті 82 ПК України та наказу №3724к від 23 листопада 2022 року Головне управління ДПС у Вінницькій області проводить фактичну перевірку з 23 листопада 2022 року ФОП ОСОБА_1 , відділ продажу ТМ Техно Їжак, тривалістю 10 діб.

Службове посвідчення та направлення від 24 листопада 2022 року №4501, копія наказу від 23 листопада 2022 року №3724к були пред`явлені під підпис.

За наслідками перевірки, складено акт від 30 листопада 2022 року №10773/02-32-07-05/ НОМЕР_2 .

02 грудня 2022 року Головне управління ДПС у Вінницькій області надіслало до управління Держпраці у Вінницькій області матеріали фактичних перевірок, зокрема, щодо ФОП ОСОБА_3

13 грудня 2022 року на адресу позивача (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) було надіслано повідомлення відповідно до вимог абз.2 п.3 Порядку №509 про надходження до відповідача акту фактичної перевірки Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо ФОП ОСОБА_3 від 30 листопада 2022 року. Повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу у строк, визначений у абз.1 п.3 Порядку №509.

16 грудня 2022 року від відповідача на адресу В.о. начальника головного управління ДПС у Вінницькій області був надісланий лист про надання відповідної інформації в найкоротший термін.

19 грудня 2022 року ГУ ДПС у Вінницькій області була надана відповідь до Центрально Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про встановлення 06 грудня 2022 року використання найманої праці продавця ОСОБА_4 без укладання договору про трудові відносини з ФОП ОСОБА_3

06 січня 2023 року Центрально Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці сформовано повідомлення на ФОП ОСОБА_1 про результати розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, у якому вказано, що остільки остання є платником єдиного податку 2-ої групи, тому до неї застосовується попередження.

З відомостей трекінгу Укрпошта 170), дане повідомлення отримано за довіреністю.

09 січня 2023 року начальником Центрально Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на адресу В.о. начальника головного управління ДПС у Вінницькій області надіслано лист про розгляд матеріалів фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , надані листом ГУ ДПС у Вінницькій області від 02 грудня 2022 року №12993/5/02-32-07-05-10 та повідомлено про те, що під час розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту фактичної перевірки від 01 грудня 2022 року №10773/02-32-07-05/ НОМЕР_2 було встановлено, що позивач порушила вимоги ч.1 ст.21 та ч.4 ст.24 КЗпП України, допустивши до роботи ОСОБА_5 без оформлення трудового договору (контракту). ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2-ої групи, тому фінансова санкція до ФОП не застосовується.

Наказом Головного управління ДПС у Вінницькій області від 09 січня 2023 року №81к вирішено провести фактичну перевірку відділу продажу ТМ Техно Їжак ТЦ Мегамол АДРЕСА_2 , з 16 січня 2023 року терміном 10 діб, за період з 16 січня 2020 року.

На підставі наказу від 09 січня 2023 року №81к Головним управлінням ДПС у Вінницькій області виписано направлення №№223,224 на проведення фактичної перевірки відділу продажу ТМ Техно Їжак ТЦ Мегамол АДРЕСА_2 , з 16 січня 2023 року.

Також, Головним управління ДПС у Вінницькій області складався запис про надання документів, які необхідно було надати позивачу у термін до 12-00 год 20 січня 2023 року, а саме: реєстраційні документи на ПРРО, довідки про опломбування РРО, трудові договори на найманих працівників, договір оренди (суборенди), накладі на товар, що знаходиться на реалізації, акт інвентаризації залишків товару станом на 17 січня 2023 рік, відомості про рух коштів. У даному запиті є помітка про отримання одного примірника запиту ОСОБА_6 17 січня 2023 року, та помітка про те, що документи на запит станом на 24 січня 2023 року від позивача надано не було.

За наслідками перевірки, складено акт від 24 січня 2023 року №952/02-32-07-05/ НОМЕР_2 .

Під час проведення фактичної перевірки було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 : - статей 21, 24 Кодексу законів про працю України, а саме: неоформлення найманого працівника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснив розрахункову операцію.

01 лютого 2023 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області надіслано на адресу відповідача справу фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 . Відповідачем отримано справу фактичної перевірки 06 лютого 2023 року, що підтверджується вхідним штампелем.

08 лютого 2023 року відповідачем надіслано ФОП ОСОБА_1 повідомлення №ЦЗ/1/1039-23 про отримання акту фактичної перевірки ДПС для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена статтею 265 КЗпП України. Повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу у строк визначений у абз.1 п.3 Порядку №509. Запропоновано надати документи, які спростовують порушення викладені у акті фактичної перевірки за адресою: 21050, м. Вінниця, вул.Магістральна, 37, в іншому разі справа буде розглянута за наявними матеріалами в справі.

Вказане повідомлення було надіслано рекомендованим повідомлення зі штриходовим ідентифікатором 923 на адресата ФОП ОСОБА_1 , та, відповідно до відомостей трекінгу Укрпошта отримано особисто 15 лютого 2023 року.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці 23 лютого 2023 року прийнято постанову про накладення штрафу №ЦЗ-27/ВІ/а-3, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 201 000 грн.

Не погодившись із постановою відповідача від 23 лютого 2023 року про накладення штрафу №ЦЗ-27/ВІ/а-3 позивач звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Трудові відносини всіх працівників в Україні врегульовані Кодексом законів про працю України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин) право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Частиною 1 статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 1 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою (п. 6 частини 1 статті 24).

Частиною 4 статті 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).

Частиною 4 статті 265 КЗпП України визначено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Згідно з абзацом 5 пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються, зокрема, на підставі акту, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Пунктами 3 та 4 Порядку №509 передбачено, що справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами та фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснюється Державною службою України з питань праці та її територіальними органами, з урахуванням особливостей, визначених законодавством, та у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 зазначає про порушення порядку розгляду справи відносної неї, а саме про те, що жодних запрошень для участі в розгляді справи про накладення штрафу вона не отримувала, внаслідок чого була позбавлена права на доведення правомірності своєї поведінки.

Судом встановлено, що на виконання вимог Порядку №509: відповідачем отримано справу фактичної перевірки 06 лютого 2023 року, що підтверджується вхідним штампелем; розгляд справи відносно позивача розпочався 07 лютого 2023 року (з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 Порядку №509); 08 лютого 2023 року відповідачем надіслано ФОП ОСОБА_1 повідомлення №ЦЗ/1/1039-23 про отримання акту фактичної перевірки ДПС для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена статтею 265 КЗпП України; вказане повідомлення було надіслано рекомендованим повідомлення зі штриходовим ідентифікатором 923 на адресата ФОП ОСОБА_1 , та, відповідно до відомостей трекінгу Укрпошта отримано за особисто 15 лютого 2023 року.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, відповідачем 23 лютого 2023 року прийнято постанову про накладення штрафу №ЦЗ-27/ВІ/а-3, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 201 000грн.

Суд зазнгачає, що спеціальний Порядок №509 (на дату виникнення спірних правовідносин), яким врегульовано питання накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, не вимагає розгляд справи за участю роботодавця, однак вимагає щоб особа знала (була проінформована) про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 Порядку №509 не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання

Матеріалами справи підтверджується факт того, що відповідачем, на виконання вимог абзацу 2 пункту 3 Порядку №509, 08 лютого 2023 року направлено на адресу позивача повідомлення №ЦЗ/1/1039-23 та проінформовано про розгляд справи у строк, визначений у абз.1 п.3 Порядку №509. Крім того, запропоновано надати документи, які спростовують порушення викладені в акті фактичної перевірки.

Дане повідомлення отримано особисто позивачем 15 лютого 2023 року, що підтверджується відомостями трекінгу Укрпошта, однак матеріали справи не містять відомостей, що позивачем були подані будь-які зауваження до таких документів.

З огляду на викладене вище, суд вважає не доведеними доводи позивача щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи.

Стосовно виявлених інспекційним відвідуванням порушень, суд зазначає наступне.

За приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно з' приписами ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 №413 Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказаним нормативним актом встановлено обов`язок подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДФС.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання не індивідуально-визначеної роботи, а трудових функцій в діяльності підприємства за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

При цьому забороняється допущення без укладення трудового договору до роботи особи, яка за характером виконуваних робіт виконує трудову функцію, що у сукупності з іншими притаманними ознаками надає їй статусу працівника, а підприємство щодо неї є суб`єктом, яке використовує саме її найману працю у розумінні КЗпП України. Тобто відносини між сторонами фактично є такими, що регулюються законодавством про працю, сторони розуміють цей факт, але жодним чином не оформляють своїх відносин. Особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, підприємства.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення (абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України).

При цьому, Верховний Суд у постановах від 06.03.2019 у справі № 802/2066/16-а, від 13.06. 2019 у справі № 815/954/18, від 02.02.2021 у справі № 0540/5987/18-а, від 22.06.2021 у справі №420/6605/18 дійшов висновку, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Згідно з висновками акту інспекційного відвідування було встановлено, що позивачем допущено до роботи працівника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виконував роботу інтересах позивача у відділі продажу ТМ Техно Іжак ТРЦ Мегамол, а саме: провів розрахункову операцію.

Позивачем не підтверджено документально оформлення трудових відносин з працівником ОСОБА_6 у період проведення фактичної перевірки з 16 січня 2023 року по 24 січня 2023 року.

Аналогічне порушення позивачем вимог статті 24 КЗпП України було виявлено раніше під час проведення фактичної перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області, а саме в акті від 01.12.2022 №10773/02-32-07-05/ НОМЕР_2 було зафіксовано допуск до роботи ОСОБА_5 без оформлення трудового договору (контракту).

Зазначене і стало підставою для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України (повторність порушення).

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачем надано сформоване повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_6 на роботу на підставі наказу або розпорядження про прийняття на роботу від 12 серпня 2019 року №01/08 з 13 серпня 2019 року. Категорія особи 2 наймані працівники без трудової книжки.

Вказане повідомлення про прийняття на роботу прийнято ГУ ДФС у Донецькій області 14 серпня 2019 року, про що свідчить квитанція №2 реєстраційний номер .

Водночас, вказане повідомлення не було надано ані під час проведення фактичної перевірки з 16 січня 2023 року по 24 січня 2023 року, ані під час розгляду справи про накладення штрафу.

Матеріалами справи підтверджується факт того, що позивачу було запропоновано надати документи, які спростовують порушення викладені у акті фактичної перевірки, однак станом на проведення розгляду справи про накладення штрафу позивачем не надано відповідачу ані повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_6 на роботу на підставі наказу або розпорядження про прийняття на роботу від 12 серпня 2019 року №01/08, ані будь яких інших доказів на підтвердження наявності трудових правовідносин між позивачем та ОСОБА_6 (трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, документів щодо нарахування заробітної плати, посадової інструкції, графіку роботи тощо).

Крім того, судом враховується і те, що за змістом статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Для з`ясування всіх обставин справи, ухвалою суду першої інстанції від 04 липня 2023 року витребувано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 належним чином завірені копії: наказу або розпорядження про прийняття на роботу ОСОБА_6 від 12 серпня 2019 року №01/08 із зазначенням періодів роботи; відомості (інформацію) щодо нарахування та виплату ОСОБА_6 заробітної плати за період роботи у ФОП ОСОБА_1 ; посадову інструкцію, графік роботи ОСОБА_6 (у разі відсутності надати відповідні пояснення). Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року продовжено ФОП ОСОБА_1 строк для надання витребуваних ухвалою суду від 04 липня 2023 року документів до 10 серпня 2023 року включно.

Однак, вимоги ухвали суду від 04 липня 2023 року позивачем виконано частково.

Надано: розрахункову відомість №01 від 30 січня 2022 року, №02 від 28 лютого 2022 року, №3 від 31 березня 2022 року, №04 від 30 квітня 2022 року, №05 від 31 травня 2022 року, №06 ві0д 30 червня 2022 року, №07 від 31 липня 2022 року, №08 від 31 серпня 2022 року, №09 від 30 вересня 2022 року, №11 від 31 жовтня 2022 року, №11 від 30 листопада 2022 року, №12 від 31 грудня 2022 року, зокрема, відносно ОСОБА_6 про нарахування доходу та утримання податків; звіт форми Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2022 року; звіт форми Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 4 квартал 2022 року; звіт форми Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 4 квартал 2022 року.

Водночас, як слідує із квитанції №2 звіт форми Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2022 року прийнято ГУ ДПС у Донецькій області 03 лютого 2023 року та присвоєно реєстраційний номер № , тобто після проведення фактичної перевірки у період з 16 січня 2023 року по 24 січня 2023 року.

Надані представником позивача вищезазначені документі не подавались відповідачу під час проведення розгляду справи про накладення штрафу.

Так само і не подавались відповідачу під час проведення розгляду справи про накладення штрафу наступні документи: звіт форми Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2022 року, звіт форми Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 1 квартал 2022 року, звіт форми Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 1 квартал 2022 року.

Суд зазначає, що як і під час проведення перевірки, так і до моменту розгляду справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 жодним чином не було обмежено останню у праві надати необхідні документи на спростування висновків, які зазначені в акті від 24 січня 2023 року №952/02-32-07-05/ НОМЕР_2 .

Однак, даним правом позивач не скористалась та не зазначила об`єктивних причин, які перешкоджали надати наявні в неї документи на підтвердження своєї правової позиції.

Беручи до уваги встановлене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову №ЦЗ-27/Ві/а-3 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Необґрунтованими є посилання позивача на неотримання припису, оскільки оскаржувана позивачем постанова винесена на підставі акту ГУ ДПС у Вінницькій області від 24 січня 2023 року №952/02-32-07-05/ НОМЕР_2 , як це передбачено абзацом 7 частини 2 Порядку №509, а саме: штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Судом також враховуються і висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 у справі № 260/586/20 з приводу того, що акт перевірки територіального органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу відповідно до статті 265 КЗпП України.

Доводи позивача в частині того, що в акті міститься хибний висновок про не підтвердження оформлення трудових відносин з працівником ОСОБА_6 (відповідне повідомлення направлено в 2019 році і ця інформація наявна в обліковій картці платника податків), суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять відомостей про подання позивачем будь-яких зауважень/заперечень до акту від 24 січня 2023 року №952/02-32-07-05/ НОМЕР_2 та/або його оскарження.

В силу статті 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем не доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви були спростовані, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача - Шрамко Ірини Сергіївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 р. у справі № 200/1320/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 р. у справі № 200/1320/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 18 січня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко