Справа № 380/21827/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/21827/23 пров. № А/857/21144/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Гриньків І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду (головуючий суддя Ланкевич А.З., м. Львів, повний текст ухвали складено 27 жовтня 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в якому просив

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у відношенні до позивача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 12.12.2021 по 31.12.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь позивача грошове забезпечення за період 12.12.2021 по 31.12.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у відношенні до позивача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь позивача грошове забезпечення за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у відношенні до позивача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 09.02.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити на користь позивача грошове забезпечення за період з 01.01.2023 по 09.02.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду, з підстав передбачених ст. 123 КАС України.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що причиною винесення судом ухвали про залишення без розгляду позовної заяви слугує те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом у справі про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Зокрема, суд зазначив про те, що за приписами ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352- IX), який набрав чинності з 19.07.2022, частини 1 і 2 ст.233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23, а саме: « 41. ...Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення ст.233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України».

Відповідно до п.1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусноїхвороби (СОVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383) на території України карантин установлений з 19.12.2020 року до 30.06.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2.

Відтак, обмеження щодо застосування строків, визначених ч.2 ст.233 КЗпП України, скасовано.

Таким чином, суд вважав, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ч.2 ст.233 КЗпП України.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2023 №40, позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 09.02.2023. То суд вважав, що строк звернення до суду з приводу вимоги про стягнення належного грошового утримання підлягає обчисленню саме з цієї дати 09.02.2023. Втім, оскільки у цей час на території України був установлений карантин, тримісячний строк, визначений ч.2 ст.233 КЗпП України, продовжувався на строк дії такого карантину, тобто до 30.06.3023, а не до 30.09.2023.

При цьому апелянт зазначає, що строк звернення до суду з цим позовом, з урахуванням положень п.1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП У країни, у позивача розпочався 01 липня 2023 року, відтак тримісячний строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, представник позивача вказує на те, що про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався лише під час ознайомлення з відзивом на позовну заяву в межах справи №380/20125/23, до якого було долучено картки особового рахунку ОСОБА_1 .. У зв`язку із цим, з метою захисту своїх прав та інтересів, в межах тримісячного строку, позивач 15.09.2023 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявленою позовною заявою (справа №380/17884/23). Крім цього, звернув увагу, що протягом квітня-вересня 2022 року він проходив стаціонарне та амбулаторне лікування. Вказане, на думку представника позивача, свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Крім того, апелянт зазначає, що у заяві про поновлення строку звернення з позовом до суду першої інстанції зазначалося, що після виключення ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , його відразу було переведено до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби, де він і продовжує перебувати по теперішній час.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 указаної статті Кодексу).

За приписами ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі Закон №2352-IX), який набрав чинності з 19.07.2022, частини 1 і 2 ст.233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд правильно врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23, а саме: « 41. …Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення ст.233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України».

Відповідно до п.1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383) на території України карантин установлений з 19.12.2020 до 30.06.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, обмеження щодо застосування строків, визначених ч.2 ст.233 КЗпП України, скасовано.

Спір у цій справі стосується невірного нарахування відповідачем розмірів посадового окладу та окладу за військове звання у період з 12.12.2021 по 09.02.2023. Зокрема, як вказав позивач, для здійснення їхнього нарахування Військова частина обирала за основу прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мала б здійснювати нарахування, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023.

Таким чином, виходячи зі змісту спірних правовідносин, застосуванню підлягають положення ч.2 ст.233 КЗпП України.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2023 №40, позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 09.02.2023.

Отже, строк звернення до суду з приводу вимоги про стягнення належного грошового утримання підлягає обчисленню саме з цієї дати 09.02.2023. Оскільки у цей час на території України був установлений карантин, то суд першої інстанції вважав, що тримісячний строк, визначений ч.2 ст.233 КЗпП України, продовжувався на строк дії такого карантину, тобто до 30.06.3023, а не до 30.09.2023 року, як помилково вважає представник позивача.

Однак, суд апеляційної інстанції з таким висновком не погоджується, та вважає, що, як уже зазначалось вище, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відтак з цієї дати розпочався перебіг тримісячного строку, визначеного ч.2 ст.233 КЗпП України для звернення до суду.

Позовна заява подана до суду 15.09.2023 року.

Тому з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм процесуального права, а справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/21827/23 скасувати, а справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Пліш М.А.

Судді Мікула О.І.

Курилець А.Р.

повний текст складено 18.01.2024