Справа № 200/7278/23
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року Справа№200/7278/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії щодо нарахування пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Позивач просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області від щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 08 вересня 2023 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітної плати, згідно довідки про заробітну плату № 04-16/С-358 від 25 травня 2020 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08 вересня 2023 року з урахуванням заробітної плати згідно довідки про заробітну плату № 04-16/С-358 від 25 травня 2020 року.

Позов мотивовано тим, що під час призначення пенсії ОСОБА_1 не було враховано дані, які зазначені у довідці про заробітну плату від 25.05.2020 року № 04-16/С-358, видану Муніципальною казеною установою Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспетчерська служба, архів ГО ЕГВЕКІНОТ, у зв`язку із чим, на думку позивача, її пенсія на даний час є менша, ніж повинна бути.

20 грудня 2023 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, вказавши, що розмір призначеної пенсії ОСОБА_1 обчислено відповідно до заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 30.06.2023 року.

Для визначення розміру пенсії до розрахунку не враховано довідку про заробітну плату від 25.05.2020 року № 04-16/С-358, видану Муніципальною казеною установою Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспетчерська служба, архів ГО ЕГВЕКІНОТ, оскільки з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, здійснити перевірку зазначеної довідки щодо відповідності первинним документам не можливо.

Отже, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянинкою України (паспорт серії НОМЕР_2 ), звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області засобами ВЕБ-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV за результатами розгляду заяви від 09.08.2023 року № 3625 призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 з 08.09.2023 року.

Розмір пенсії позивача був визначений наступним чином: середньомісячний заробіток 6610,15 грн.; коефіцієнт стажу 0,31417; розмір пенсії за віком (ст..27) (6610,15 х 0,31417) = 2076,71 грн.; доплата до прожиткового мінімуму (ст. 28 ч. 1) = 16,29 грн.; доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 1 рік) = 20,77 грн.; загальний розмір пенсії = 2113,77 грн.; допл. на індекс. ЗП для СС 30/35 та/або інв. І гр.. = 186,23; доплата особам яким не виповнилося 70 років = 460,00 грн.; розмір пенсії з надбавками = 2760,00 грн.

Дана інформація також була наведена позивачу у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 24546-23297/С-02/8-0500/23 від 08.12.2023 року на запит ОСОБА_1 від 21.11.2023 року.

Також із зазначеного листа вбачається, що за матеріалами пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 враховано по 30.06.2023 та складає 31 рік 5 місяців 15 днів, коефіцієнт страхового стажу 0,31415. Період роботи з 01.06.1985 року по 31.12.1991 року зараховано до страхового стажу при призначенні пенсії.

Пенсія обчислена відповідно до заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 30.06.2023 року, яка складає 6610,15 грн. (12236,71 грн. - показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2020 2022 роки х 0,54019 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

У зв`язку із припиненням з 01.01.2023 року росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, провести перевірку довідки про заробітну плату від 25.05.2020 року № 04-16/С-358, видану Муніципальною казеною установою Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспетчерська служба, архів ГО ЕГВЕКІНОТ немає можливості, тому ця довідка при розрахунку розміру пенсії не розглядалась.

Вважаючи такі дії відповідача такими, що порушили її законні права, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла із Угоди про гарантії. Постанова набрала чинності 02.12.2022 року.

Водночас, відповідно до п. 2 ст. 13 Угоди про гарантії, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992 року, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії.

Отже, існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі № 555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі № 646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Отже, аналіз наведеного вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Таким чином, на момент звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком були наявні усі підстави для врахування довідки про заробітну плату № 04-16/С-358 від 25 травня 2020 року.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у Пенсійного фонду не було підстав не враховувати довідку про заробітну плату ОСОБА_1 від 25.05.2020 року № 04-16/С-358, видану Муніципальною казеною установою Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспетчерська служба, архів ГО ЕГВЕКІНОТ.

Суд також наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 року № 01-1/2-07 визначено, що норма п. 3 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях даної Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Відтак, Пенсійним фондом протиправно не врахована довідка про заробітну плату ОСОБА_1 від 25.05.2020 року № 04-16/С-358, видану Муніципальною казеною установою Адміністративно-господарська служба, Єдина чергово-диспетчерська служба, архів ГО ЕГВЕКІНОТ, та заробітна плата позивача за період зазначений у цій довідці. При цьому, відповідачем не наведено жодного доказу, щодо того, що вказана довідка містить неправдиву інформацію.

В той же час, суд вказує на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не приймалось рішення щодо не врахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідки про її заробітну плату від 25.05.2020 року № 04-16/С-358, а отже суд вважає, що позивач обрав невірний спосіб порушеного права, а тому в частині позовної вимоги щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області від щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 08 вересня 2023 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітної плати, згідно довідки про заробітну плату № 04-16/С-358 від 25 травня 2020 року, слід відмовити.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08 вересня 2023 року з урахуванням заробітної плати згідно довідки про заробітну плату № 04-16/С-358 від 25 травня 2020 року, суд зазначає що ця вимога є такою що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії щодо нарахування пенсії, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 858,88 грн. (квитанція № 2326-7973-0006-4157 від 14.12.2023 року).

Отже, враховуючи співмірність заявлених та задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 429,44 грн.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії щодо нарахування пенсії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) нарахувати ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08 вересня 2023 року з урахуванням заробітної плати згідно довідки про заробітну плату № 04-16/С-358 від 25 травня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 44 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко