Справа № 140/32014/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/32014/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Фірми Волиньфарм у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фірма Волиньфарм у формі товариства з обмеженою відповідальністю (ТзОВ Фірма Волиньфарм) звернулася з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 22 вересня 2023 року №ПШ002678 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позов обґрунтований тим, що посадовими особами Укртрансбезпеки 24 липня 2023 року проводилася рейдова перевірка, під час якої здійснено перевірку транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , належного ТзОВ Фірма Волиньфарм на праві тимчасового користування. За висновками акта від 24 липня 2023 року №021084 перевіркою виявлено порушення статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III Про автомобільний транспорт (далі Закон №2344-III), а саме виконання внутрішніх перевезень вантажу водієм без оформлених документів на вантаж (товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів), а також транспортний засіб не обладнаний повіреним та адаптованим тахографом за відсутності індивідуально-контрольної книжки у водія. На підставі акта перевірки винесено постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн згідно з абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-III.

Позивач вважає посилковими висновки про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт та постанова від 22 вересня 2023 року №ПШ002678 винесена без належного дослідження обставин події. Зокрема, відповідачем не враховано, що ТзОВ Фірма Волиньфарм в розумінні абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-III не є автомобільним перевізником, адже товар (медичні препарати, які перебували у його власності) перевозився на належному товариству автомобілі в аптеки виключно для власних потреб (здійснення господарської діяльності за основним її видом), у зв`язку з чим договір перевезення не укладався.

Також позивач зауважив, що тахографи застосовуються лише на транспортних засобах, які використовуються для міжнародних перевезень пасажирів та/або вантажів, а він зареєстрований на території України та перевезення вантажу здійснювалося для власних потреб в межах території України, без перетину державного кордону, що підтверджується накладними, наданими під час перевірки. Накладні на внутрішнє переміщення товару є достатнім доказом перевезення вантажу для власних потреб, а товарно-транспортна накладна необхідна у разі перевезення вантажу за договором перевезення.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.36-40). В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час проведення рейдової перевірки 24 липня 2023 року було зупинено та перевірено транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався за маршрутом Київ - Чоп. Перевіркою встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-III, а саме відсутня індивідуальна контрольна книжка водія (транспортний засіб не обладнано тахографом) і товарно-транспортна накладна на вантаж, що слугувало підставою застосування адміністративно-господарського штрафу постановою від 22 вересня 2023 року №ПШ002678 у розмірі 17000,00 грн.

Відповідач зазначив, що за приписами статті 1 Закону №2344-III дія закону поширюється на фізичних чи юридичних осіб - автомобільних перевізників, які в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозять вантаж для власних потреб чи надають послугу перевезення, тобто визначення особи перевізником не залежить від обраного та зареєстрованого ним виду економічної діяльності. До того ж ТзОВ Фірма Волиньфарм здійснює господарську діяльність, серед видів якої - вантажний автомобільний транспорт (включає усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом). Перелік документів, які повинні мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, зазначений у статті 48 Закону України №2344-III, не є вичерпним. До таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Відповідач зауважив, що актом №021084 зафіксовано не порушення обов`язку щодо обладнання транспортного засобу тахографом, а неведення індивідуальної контрольної книжки водія при фіксації факту необладнення тахографом транспортного засобу (інший документ в розумінні статті 48 Закону №2344-III). Так приписи Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року №340 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за №811/18106; далі Положення №340), встановлюють вимогу обладнання вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн діючими та повіреними тахографами. В той же час допускається облік робочого часу водіїв як тахографом, так і індивідуальною контрольною книжкою водія (у разі необладнання тахографом) та пунктом 6.3 Положення №340 установлено ведення водієм, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, індивідуальної контрольної книжки водія (додаток 3). Положення №340 поширюється на позивача, який використовує найману працю (у цьому разі водія ОСОБА_1 ), а перевірка режиму праці та відпочинку водія входить до повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідач погоджується, що відсутність обов`язку оформлювати товарно-транспортну накладну має місце у випадку перевезення вантажу для власних потреб та за власний рахунок, але виключно фізичною особою (а не фізичною особою-підприємцем чи юридичною особою). Доводи позивача не враховують чинної на момент проведення рейдової перевірки редакції Закону №2344-III (зокрема, внесених Законом України від 03 червня 2021 року №1534-IX Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю (далі Закон №1534-IX) змін).

Відповідач вважає, що оскаржувана постанова ґрунтується на вимогах чинного законодавства та відповідає фактичним обставинам.

Позивач у відповіді на відзив (а.с.64-67) наголосив, що суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачене статтею 60 Закону №2344-III, законодавець визначає автомобільних перевізників, в той час як ТзОВ Фірма Волиньфарм таким не є, адже здійснювало перевезення вантажу для власних потреб, що виключає можливість укладення договору перевезення. Вважає, що обладнання автомобіля тахографом при здійсненні внутрішніх автомобільних перевезеннях не має обов`язкового характеру, тому протиправним є притягнення до відповідальності за відсутності документів, які мають необов`язковий характер.

У додаткових поясненнях (а.с.40-42) позивач також зазначив, що у день рейдової перевірки медичні препарати, які перебували у власності позивача, перевозилися транспортним засобом (перебуває у тимчасовому користуванні на підставі договору позички) в аптеки виключно для власних потреб. Товариство здійснювало свої зобов`язання постачальника за договором поставки від 02 січня 2023 року №02/01, укладеного із ТзОВ Рівнеліки (покупець). При цьому ТзОВ Фірма Волиньфарм та ТзОВ Рівнеліки є пов`язаними особами, оскільки кінцевими бенефіціарними власниками цих юридичних осіб є ті самі фізичні особи. Послуги з перевезення не надавалися. На думку позивача, до нього застосовано санкцію за нормою, яка не підлягала застосуванню (абзац третій частини першої статті 60 Закону №2344-III).

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав, а у додаткових поясненнях (а.с.142-154) просив врахувати, що за приписами Закону №1534-ІХ юридичні особи (яким є позивач) зобов`язані оформляти товарно-транспортні накладні при будь-якому перевезенні. Також Положення №340 поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (пункт 1.3). На думку відповідача, ТзОВ Фірма Волиньфарм є автомобільним перевізником, який здійснюючи перевезення вантажів без оформлення документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III, має нести відповідальність, визначену абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-III.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази встановив такі обставини.

Позивач ТзОВ Фірма Волиньфарм зареєстроване як юридична особа 21 лютого 1996 року; видами його діяльності є роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (основний вид); вантажний автомобільний транспорт (один із додаткових видів), про що зазначено у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.18-30).

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до графіка проведення рейдових перевірок у період з 24 липня 2023 року по 30 липня 2023 року (а.с.42), на підставі направлення від 21 липня 2023 року №015738 (а.с.41) проводилася рейдова перевірка на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху. У ході рейдової перевірки 24 липня 2023 року об 11:20 на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп було перевірено транспортний засіб Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював внутрішнє перевезення вантажу (медичних препаратів) з міста Боратин в місто Дубно згідно з договором поставки від 02 січня 2023 року №02/01 (а.с.45-46).

Транспортний засіб на підставі договору позички від 25 червня 2023 року переданий у користування ТзОВ Фірма Волиньфарм (а.с.47-48). Водій ОСОБА_1 на підставі наказу від 30 березня 2023 року №37к перебуває у трудових відносинах із позивачем (а.с.11).

Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24 липня 2023 року №021084 (далі акт перевірки) зафіксовано порушення суб`єктом господарювання статей 34, 48 Закону №2344-III, відповідальність за яке передбачена статтею 60 вказаного Закону, а саме перевезення вантажу без оформлення документів на вантаж - товарно-транспортної накладної або інших визначених законом документів на вантаж; транспортний засіб Mercedes-Benz (державний номерний знак НОМЕР_1 ) не обладнано повіреним та діючим тахографом за відсутності індивідуально-контрольної книжки водія (а.с.43). Водій з актом перевірки ознайомлений, про що свідчить його підпис; письмові пояснення, зауваження чи заперечення він не надавав.

ТзОВ Фірма Волиньфарм інформоване про розгляд 22 вересня 2023 року справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, виявлених під час рейдової перевірки, що підтверджується особистою розпискою представника позивача на повідомленні від 07 серпня 2023 року №59414/22/24-23 (а.с.49).

Постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22 вересня 2023 року №ПШ002678 у зв`язку з відсутністю документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону №2344-III (відсутня товарно-транспортна накладна на вантаж; транспортний засіб не обладнано повіреним та діючим тахографом за відсутності індивідуально-контрольної книжки) на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-III до перевізника ТзОВ Фірма Волиньфарм застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн (а.с.54).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон №2344-III, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону №2344-ІII центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Згідно з абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За змістом частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Як установлено частиною чотирнадцятою статті 6 Закону №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №2344-ІII, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт; автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі Порядок №1567).

Згідно з пунктом 12 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

У пункті 15 Порядку №1567 визначений виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Як установлено пунктами 20, 21 Порядку №1567, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

З акта перевірки слідує, що при здійсненні 04 липня 2023 року внутрішнього перевезення вантажу транспортним засобом, що перебуває у користуванні ТзОВ Фірма Волиньфарм, водій ОСОБА_1 не надав товарно-транспорту накладну на вантаж та індивідуально-контрольну книжку водія (транспортний засіб не обладнано повіреним та діючим тахографом).

Статтею 48 Закону №2344-ІII визначено вимоги до організації внутрішніх перевезень вантажів.

Згідно з частинами першою та другою статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вжите в частині другій статті 48 Закону №2344-III словосполучення «інші документи, передбачені законодавством» означає, що перелік документів згідно з вказаною нормою не є вичерпним.

Така конструкція норми зумовлена обов`язками, які Закон №2344-III покладає на автомобільного перевізника.

Зокрема, статтею 34 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за №946/18241; далі - Інструкція №385).

Згідно з пунктом 1.3 розділу І Інструкції №385 її положення поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). За визначенням, наведеним у пункті 1.4 розділу I Інструкції №385, перевізники - це суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку установлені Положенням №340, яке розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України Про автомобільний транспорт, Про дорожній рух.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (пункт 1.3 розділу I Положення №340).

Вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами (пункт 6.1 розділу VI Положення №340).

Вимога щодо наявності тахографа у транспортному засобі при виконанні внутрішніх перевезень вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 до 12 тонн чинна з 01 червня 2015 року (відповідно до пункту 4 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року №40).

Як установлено пунктом 6.3 розділу VI Положення №340, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

З аналізу наведених норм слідує, що індивідуальна контрольна книжка водія (в разі необладнання транспортного засобу тахографом) є документом, наявність якої необхідна під час перевезення перевізником вантажу, та є «іншим документом, передбаченим законодавством» в розумінні частини другої статті 48 Закону №2344-ІІІ.

Аналогічний підхід щодо застосування наведених норм Інструкції №385 та Положення №340 викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2023 року у справі №340/5660/22.

У постанові від 11 лютого 2020 року у справі №820/4624/17 Верховний Суд також зауважував на тому, що положеннями статті 48 Закону №2344-III визначено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі необладнання транспортного засобу тахографом, які передбачені Інструкцією №385 та Положенням №340.

Завдяки зазначеним документам здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа.

Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документів під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезень (такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №820/4624/17, від 14 грудня 2023 року у справі №340/5660/22).

Статтею 49 Закону №2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Ще одним документом, який під час здійснення перевізником перевезення вантажів автомобільним транспортом зобов`язані пред`явити водії особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, є товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, про що прямо зазначено в частині другій статті 48 Закону №2344-III.

Відповідно до пунктів 11.1, 11.2 глави 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568; далі Правила №363), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

При цьому у главі 1 Правил №363 терміни і поняття мають таке значення: перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами; транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

У Законі №2344-IIІ норми щодо підвищення відповідальності автомобільних перевізників в частині наявності товарно-транспортних накладних встановлені Законом №1534-IX (набрав чинності 01 жовтня 2021 року).

Наведений у статті 1 Закону №2344-IIІ термін товарно-транспортна накладна має таке визначення: це єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

З аналізу цієї норми слідує, що відсутність обов`язку оформлювати товарну транспорту-накладну має місце у випадку перевезення вантажу для власних потреб та за власний рахунок лише фізичною особою.

Абзацом першим частини першої статті 60 Закону №2344-IIІ визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник.

У цій справі спірним є питання, чи є ТзОВ Фірма Волиньфарм автомобільним перевізником у розумінні положень Закону №2344-III та відповідно особою, на яку покладається відповідальність за недотримання вимог статті 48 цього Закону.

Як визначено у статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином, характерною ознакою автомобільного перевізника є саме перевезення ним пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, при цьому обставина отримання/неотримання доходу за таку діяльність не впливає визначення вказаного поняття.

Суд враховує практику Верховного Суду, який у постанові від 23 листопада 2023 року у справі №340/4637/22, зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника. Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові 14 грудня 2023 року у справі №340/5660/22.

За обставин цієї справи під час перевірки транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 надав уповноваженим особам Укртрансбезпеки договір поставки від 02 січня 2023 року №02/01 (а.с.45-46), пунктом 3.1 якого встановлено, що поставка товару (медичних препаратів) проводиться на умовах його доставки постачальником (ТзОВ Фірма Волиньфарм) у місце знаходження аптечного закладу покупця (ТзОВ Фірма Рівнеліки), вказаного покупцем у замовленні (адресна доставка товару). Пунктом 3.2 договору обумовлено, що транспортні витрати по доставці товару несе постачальник.

Факт доставки за договором від 02 січня 2023 року №02/01 підтверджується і самим позивачем. Зважаючи на те, що покупець і постачальник не є однією і тією ж особою, то відсутні підстави для висновку, що перевезення вантажу здійснювалося для власних потреб. При цьому та обставина, що засновниками та кінцевими бенефіціарними власниками обох суб`єктів господарювання є одні і ті ж особи, не впливає на обов`язок одного суб`єкта господарювання при здійсненні перевезення вантажу іншому суб`єкту господарювання мати товарно-транспортну накладну.

Долучені до позовної заяви видаткові накладні від 22 липня 2023 року підтверджують перехід права власності на товар від постачальника ТзОВ Фірма Волиньфарм до покупця ТзОВ Фірма Рівнеліки (пункт 3.3 договору поставки від 02 січня 2023 року №02/01) та спростовують ту обставину, що позивач здійснював перевезення товару для власних потреб. При цьому суд зауважує, що транспортний засіб Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений 24 липня 2023 року.

Вказані обставини свідчать, що позивачем здійснювалося доставка вантажу (медичних препаратів) на замовлення іншої особи (покупця) ТзОВ Фірма Рівнеліки автомобільним транспортом (перебуває у користуванні ТзОВ Фірма Волиньфарм) із використанням найманої праці водія, тобто надавалася транспортна послуга.

Як уже зазначалося судом, автомобільний перевізник (якщо він не є фізичною особою) при виконанні будь-яких перевезень (комерційні, некомерційні) зобов`язаний забезпечити водія товарно-транспортною накладною.

Суд не бере до уваги посилання позивача на лист Міністерства інфраструктури України від 28 травня 2014 року №5615/25/10-14 з огляду на те, що зазначені роз`яснення розроблені до редакції Закону України Про автомобільний транспорт, що була чинною у 2014 році. Водночас на день перевірки діяв Закон №2344-ІІІ в редакції Закону №1534-ІХ (набрав чинності 01 жовтня 2021 року), що зобов`язує автомобільного перевізника (крім фізичної особи) оформлювати товарно-транспортні накладні незалежно від того, чи надає він послугу, чи перевозить вантаж для власних потреб.

При цьому Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року №207, на який є посилання у вказаному вище роз`ясненні, втратив чинність 04 лютого 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року №79 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо здійснення габаритно-вагового контролю та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (тобто задовго до виникнення спірних правовідносин щодо перевезення вантажу 24 липня 2023 року).

Отже, твердження позивача про те, що він не є автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-ІІІ, не відповідає матеріалам справи.

Непред`явлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону №2344-ІІІ, під час проведення перевірки (у цьому разі товарно-транспортної накладної на вантаж, індивідуально-контрольної книжки водія) свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених частиною третьою статті 60 Закону №2344-ІІІ. При цьому санкція статті застосовується незалежно від того, один чи кілька документів не були надані особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін письмовими доказами, суд дійшов переконання, що приймаючи постанову від 22 вересня 2023 року №ПШ002678 про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які визначені чинним законодавством, та підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фірми Волиньфарм у формі товариства з обмеженою відповідальністю (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Крилова, будинок 4, квартира 1, ідентифікаційний код юридичної особи 21738610) до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Підгаєцька, будинок 3) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк