Справа № 480/386/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
19 січня 2024 року Справа № 480/386/24
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Глазько С.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 480/386/24 за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.12.2023 ВП №73575127 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4440,16 грн.
Одночасно із позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.12.2023 ВП №73575127 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.
В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14.03.2023 у справі №591/6960/22, з урахуванням виправлень, внесених ухвалами цього ж суду від 17.07.2023 та 21.07.2023, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання було задоволено.
Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2481 грн, тобто по 827,00 грн з кожного.
13.12.2023 державним виконавцем Зарічного відділу ДВС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Неліним В.Г. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №73575127 з примусового виконання виконавчого листа у справі №591/9660/22.
Також, постановою про стягнення виконавчого збору від 13.12.2023 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 4440,16 грн (10% від суми боргу).
Такі ж постанови було винесено і щодо інших солідарних боржників, тобто виконавчий збір по вищезазначеному виконавчому листу склав 30% від суми боргу.
05.01.2024 державним виконавцем у даному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження від 05.01.2024 №73746780.
08.01.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, тобто вживаються заходи примусового характеру по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору від 13.12.2023 у ВП №73575127, яка є оскаржуваним документом.
На виконання вищевказаного рішення суду, одним із солідарних боржників - ОСОБА_3 , було сплачено виконавчий збір у виконавчому провадженні №73746882 (окреме виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору) в розмірі 4440,16 грн, у т.ч. витрати виконавчого провадження в розмірі 69,00 грн на загальну суму 4509,16 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.01.2024.
Таким чином, виконавчий збір за рішенням суду у справі №591/6960/22 в рамках виконавчого провадження було сплачено у повному обсязі.
Проте, не дивлячись на вищевикладені обставини, сплату виконавчого збору в повному обсязі, який підлягав стягненню за рішенням суду, державним виконавцем продовжується примусове стягнення вже сплаченого виконавчого збору з позивача, як солідарного боржника.
Представник позивача зазначає, що оскільки позивач працевлаштована, отримує дохід у вигляді заробітної плати шляхом отримання її на банківську карту, має у власності транспортний засіб марки FORD EDGE 2016 р.в., днз НОМЕР_1 , а державним виконавцем вживаються заходи примусового характеру за оскаржуваним документом, а тому належним та ефективним інструментом захисту прав позивача на стадії подачі позову до суду буде задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме постанови про стягнення виконавчого збору від 13.12.2023 ВП №73575127.
Перевіривши доводи представника позивача, викладені у поданій заяві, вбачається необхідним у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно ч.2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаки протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням. Тобто, заходи забезпечення адміністративного позову вживаються судом у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, представник позивача вказує на те, що державним виконавцем вживаються заходи примусового характеру за оскаржуваним документом, а тому належним та ефективним інструментом захисту прав позивача на стадії подачі позову до суду, на думку представника позивача, буде задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме постанови про стягнення виконавчого збору від 13.12.2023 ВП №73575127.
Однак, представником позивача не наведено жодних інших істотних обставин та належних доказів, які б вказували на наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній адміністративній справі, а також того, що без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим захист цих прав свобод та інтересів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Подання ж позовної заяви, предметом якої є визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 13.12.2023 ВП №73575127, також не може слугувати беззаперечним доказом того, що таке рішення відповідача є очевидно протиправним. Відповідність винесеного рішення критеріям правомірності, підлягає дослідженню при судовому розгляді, а не при вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову, через що задоволення такої заяви призведе до фактичного вирішення справи по суті без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, а тому в її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.
Суддя С.М. Глазько