Справа № 120/18909/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

18 січня 2024 р. Справа № 120/18909/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправними дій Головного Управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо не нарахування і не виплати йому щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн. відповідно до Постанови № 713 починаючи з липня 2021 року по теперішній час;

- визнати протиправними дій Головного Управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо не нарахування і не виплати йому грошових сум індексації з 01.01. 2012 по 28.02.2022 включно;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області здійснити нарахування на виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" з 02 липня 2021 року по теперішній час і в подальшому без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області відповідно до Закону України №1282-XII від 03.07.1991 року «Про індексацію грошових доходів населення» та ст.64 Закону України №2262-XII від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нарахувати та виплату йому грошові кошти сум індексації за період з 01.01.2012 по 28.02.2022 включно без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою суду від 22.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог що стосуються нарахування та виплати йому грошових сум індексації з 01.01.2012 по 28.02.2022 включно, залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення (отримання) копії ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду в частині вищезазначених позовних вимог.

11.01.2024 до суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду. У поданій заяві позивач вказує на те, що на виконання рішення Вінницького Окружного адміністративного суду від 02.10.2023 у справі №120/10998/23 відповідач здійснив йому перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір його пенсії збільшився, а тому не маючи спеціальної фінансово-економічної і бухгалтерської освіти він не знав і не міг знати, що відповідач недобросовісно, на власний розсуд, позбавив його додаткових нарахувань у виді індексації пенсійних виплат.

Позивач зазначає, що про факт порушення відповідачем його прав та інтересів він зміг дізнатись і дізнався лише 5 грудня 2023 року при отриманні чергової пенсії.

Зазначені обставини, на його думку, свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду, а тому є достатні підстави для його поновлення судом.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наведені заявником причини пропуску строку звернення до суду у цій справі, суд зазначає таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладеної у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

У постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 Верховний Суд також відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах. При цьому, Верховний Суд вважав, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Так за змістом позовних вимог позивач зокрема оскаржує дії відповідача щодо не нарахування та не виплати йому сум індексації за період 01.01.2012 по 28.02.2022.

Отже, як вбачається із цієї частини позовних вимог, позивач вказує, що його право порушено відповідачем ще у січні 2012 року. Водночас, із цим позовом позивач звернувся до суду 17.12.2023 (згідно відмітки на поштовому конверті), тобто з істотним пропуском строку передбаченого статтею 122 КАС України (понад 11 років!!).

Водночас суд звертає увагу, що за своєю суттю пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатися отримавши пенсійні виплати ще в 2012 році.

Варто зауважити, що звернення до відповідача із заявою щодо надання інформації про індексацію його пенсії та отримання відповіді на неї, не змінює моменту, з якого починає свій відлік строк звернення до суду, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 11 років від тоді, коли, на його думку, мав місце факт порушення його прав.

Суд вкотре наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Що ж до тверджень позивача про те, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.10.2023 у справі №120/10998/23 відповідач здійснив йому перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір його пенсії збільшився, а тому він не міг знати про порушення своїх прав, то суд зазначає про те, що позивач оскаржує дії відповідача щодо не встановлення та не виплату йому сум індексації починаючи з 2012 року, натомість перерахунок його пенсії на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду був проведений у 2023 році, тобто через 11 років.

Ба більше, вказані обставини дійсно можуть стосуватися питання нарахування та виплати позивачу щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн., про припинення виплати якої позивач міг дізнатися за наслідками виконання відповідачем рішення суду від 02.10.2023 у справі № 120/10998/23. Однак суд звертає увагу на те, в цій частині позовних вимог (щодо нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн.) питання щодо пропуску строку звернення до суду не стоїть.

Суд враховує, що при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом, саме на позивача покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. При цьому незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19.

Також не може бути поважною причиною пропуску строку звернення до суду і відсутність відповідної освіти, як економічної так і юридичної.

Що ж до посилань позивача на ст. 51. Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії).

То суд наголошує про відсутність підстав для застосування норм ст. 51, 55 вищезазначеного закону, оскільки відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду викладеному у постанові від 24.12.2020 по справі № 510/1286/16-а вказані норми підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу. Проте таких умов в даному спорі не має.

Оцінюючи наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду, суд враховує, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 121 КАС України суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними. Водночас поважність причин повинен доводити скаржник (див. постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 806/2321/16).

Причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відтак поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Водночас не звернення до суду з позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 640/12324/19.

Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що наведені у клопотанні підстави для поновлення строку звернення дійсно пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи (яка "сама повинна цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки") та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк, звернення до суду з адміністративним позовом.

Відтак наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не можуть визнаватися поважними, оскільки не свідчать про об`єктивну неможливість позивача своєчасно звернутися до суду з цим позовом.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що заява позивача про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно з частинами 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати йому грошових сум індексації з 01.01.2012 по 28.02.2022 необхідно повернути позивачеві у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

При цьому, заявлені позивачем позовні вимоги які стосуються виплати щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн. подані в межах визначеного ст. 122 КАС України строку звернення до суду, а тому підлягають розгляду судом.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248, 256, 295 КАС України

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати йому грошових сум індексації з 01.01.2012 по 28.02.2022 - повернути позивачеві у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович