Справа № 480/4120/23
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2024 р. Справа № 480/4120/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошової компенсації, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що в період з 20.08.2004 по 20.02.2023 вона проходила службу на різних посадах в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, за час проходження якої мала бути забезпечена речовим майном за рахунок держави, однак її не було таким майном забезпечено. На підставі наказу директора Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України від 23.01.2023 № 71/к позивача звільнено зі служби 20.02.2023, однак їй не виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно під час проходження служби. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та зазначає, що невиплата грошової компенсації вартості за неотримане речове майно порушує її конституційні права та законні інтереси. Просить позов задовольнити.
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що Державна установа "Центр пробації" Міністерства юстиції України не допускала протиправної бездіяльності по відношенню до позивача, оскільки компенсація вартості за неотримане речове майно не входить до складу грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та до виплат, які б належали позивачці при звільненні, та має разовий характер. Центр пробації не відмовляв позивачці у нарахуванні та виплаті відповідної компенсації за поданим нею рапортом відповідно до законодавства та підготував довідку про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, з якою позивач ознайомилася. У свою чергу, відповідно до п. 19 постанови Кабінету Міністрів України від 9 червня 2021 р. № 590 "Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану" органи Казначейства здійснюють платежі за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка. Вважає, що порушень чинного законодавства ним не допущено. Просив у задоволенні позову відмовити.
Позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що дії відповідача не грунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що з 20.08.2004 по 20.02.2023 позивач проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.
Наказом директора Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України від 23.01.2023 № 71/к позивача звільнено зі за пунктом 5 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) 20.02.2023 (а.с.7).
Суд вважає, що невиплата відповідачем грошової компенсації вартості за неотримане під час проходження служби речове майно є необґрунтованою та суперечить вимогам чинного законодавства з огляду на таке.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" (далі Закон).
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 23 Закону держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.
Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами, визначає Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578 (далі Порядок).
Відповідно до пунктів 23, 27 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" відповідно до їх закупівельної вартості.
Під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.
Для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки (п. 60 Порядку).
Зі змісту вказаних норм слідує, що грошова компенсація виплачується персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, зокрема, особам рядового і начальницького складу з часу виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення зі служби. Така компенсація виплачується за їх заявою та на підставі довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.
Крім того, системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про наявність права позивача на грошову компенсацію за невикористане речове майно, що, у свою чергу, відповідає обов`язку Державної кримінально-виконавчої служби провести повний розрахунок зі звільненим службовцем до звільнення з посади.
У спірних правовідносинах позивача було звільнено зі служби на підставі наказу від 23.01.2023 № 71/к, при цьому в зазначеному наказі не йдеться ані про суму нарахованої грошової компенсації за невикористане речове майно ані про виплату такої компенсації.
Разом з тим за змістом ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та пунктів 23, 27,60 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби особи рядового і начальницького складу після звільнення їх зі служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Таким чином, на час прийняття наказу про звільнення позивача відповідач протиправно не провів з нею усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Зважаючи на викладене, суд зазначає, що право на компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке може бути реалізоване в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі речового майна; 2) грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.
Отже, позивач має право на виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, оскільки на час прийняття наказу про звільнення її зі служби така компенсація їй не виплачувалася.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи, що відповідач, не виплативши позивачці грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна, не дотримався вимог Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578, така бездіяльність не може відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про стягнення з Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України на користь позивача грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України 1073,60 грн в рахунок відшкодування судового збору (а.с.12).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 1073,60 грн в рахунок відшкодування судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах