Справа № 380/14266/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/14266/22 пров. № А/857/19024/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року (головуючий суддя Сидор Н.Т., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо несписання безнадійного податкового боргу у розмірі 25 000 гривень, який виник за податковим повідомленням-рішенням від 18.06.2015 № 21005-17 та зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області списати безнадійний податковий борг у розмірі 25 000 гривень, який виник за податковим повідомленням-рішенням від 18.06.2015 №21005-17;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області звільнити майно ОСОБА_1 з податкової застави.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо несписання безнадійного податкового боргу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, який виник за податковим повідомленням-рішенням від 18.06.2015 № 21005-17.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, який виник за податковим повідомленням-рішенням від 18.06.2015 №21005-17. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким в частині задоволених позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, в обґрунтування рішення, суд покликається на те, що контролюючим органом безпідставно відмовлено у визнанні податкового боргу безнадійним, оскільки минув строк давності для стягнення такого боргу. Відтак, вважає, що вищевказаний борг у позивача підлягає списанню, а щодо звільнення майна з податкової застави, суд вважає передчасним.

Однак, як вбачається з інтегрованої карки платника податку станом на даний час за позивачем обліковується сума недоїмки у розмірі 25 000,00 грн. - транспортний податок з фізичних осіб.

Відповідно до п.14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 16.4 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У зв`язку з наявністю податкового боргу, відповідно до ст. 89 Податкового кодексу України у контролюючого органу виникало право податкової застави.

Згідно з п. 88.2 ст. 88 Податкового кодексу України право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Відповідно до п. 89.8 ст. 89 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

На виконання вищевказаних вимог закону, 11.03.2020 р. податковим керуючим проведено опис усього майна платника податків у податкову заставу, яке перебуває у його власності, про що складено акт опису майна № 143/54-08 від 11.03.2020 р.

Зазначена податкова застава була зареєстрована контролюючим органом, а саме, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про реєстрацію податкової застави, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстру обтяжень рухомого майна.

Термін дії вищевказаної податкової застави до 18.03.2025 р.

Відтак, контролюючим органом повністю були дотримані вимоги, викладені у ст. 89 статті Податкового кодексу, що і слугувало підставою для опису майна платника податків у податкову заставу та її реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Окрім вказаного, положеннями статті 93 Податкового кодексу України передбачено підстави та порядок припинення податкової застави.

Зокрема, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:

- отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку;

- визнання податкового боргу безнадійним;

- набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;

- отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

Як вбачається з п. 93.2. ст. 93 Податкового кодексу України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Згідно з п. 93.4 Податкового кодексу України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Станом на даний час відсутні вищевказані підстави для звільнення майна позивача з податкової застави.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити списання податкового боргу, то апелянт вважає, що це є його дискреційними повноваження.

А суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відтак, суд не вправі зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області вчинити дії щодо прийняття рішення про списання безнадійного боргу, оскільки така прерогатива надається лише контролюючому органу і списання податкового боргу є дискреційним повноваженням виключно Головного управління ДПС у Львівській області.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Головне управління ДПС у Львівській області 18.06.2015 сформувало податкове повідомлення-рішення №21005-17, яким визначила позивачу загальну суму податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято рішення про опис майна у посадкову заставу від 11.03.2020 №11531/10/54-08/4.

11.03.2020 складено акт опису майна №143/54-08 ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 18.03.2020 зареєстровано податкову заставу на майно ОСОБА_1 згідно акта опису від 11.03.2020 №143/54-08, рішення про опис майна він 11.03.2020 №11531/10/54-08/4.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив визнати безнадійним податковий борг ОСОБА_1 у розмірі 25 000,00 грн з транспортного податку за податковим повідомленням-рішенням від 18.06.2015 №21005/17 та звільнити майно з податкової застави з дня прийняття рішення про визнання податкового боргу безнадійним.

Листом, копія якого міститься в матеріалах справи, Головне управління ДПС у Львівській області повідомило позивача про відсутність підстав для списання податкового боргу.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як уже зазначалось вище, Головне управління ДПС у Львівській області 18.06.2015 сформувало податкове повідомлення-рішення №21005-17, яким визначила позивачу загальну суму податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн; граничний строк звернення 60 днів з дня вручення.

При цьому, судом зґясовано, що вказане податкове повідомлення-рішення направлялось позивачу на його адресу, однак концерт повернуто адресанту із зазначенням причин невручення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

З огляду на це, вірним є висновок суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 18.06.2015 №21005/17 вважається врученим позивачу у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, а саме 04.08.2015. Відтак, оскільки податкове зобов`язання, визначене контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні, не сплачене позивачем у встановлений строк (протягом 60 днів з дня вручення), то таке набуло статусу податкового боргу 04.10.2015.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції слушно врахував, що, поняття безнадійного податкового боргу визначено у підпункті 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України, відповідно до якого безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак як, зокрема, а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Статтею 101 ПК України регулюється питання списання безнадійного податкового боргу, відповідно до пункту 101.1 якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з пунктом 101.2 статті 101 цього кодексу під терміном «безнадійний» розуміється, в тому числі: 101.2.3. податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом. При цьому суд правильно вказав, що перелік підстав віднесення податкового боргу платника до безнадійного, відповідно до зазначеної норми, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Строки давності та їх застосування визначені у статті 102 ПК України.

При цьому, згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

З урахуванням вказаних норм ПК України, суд вірно вважав, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним. У такому разі контролюючий орган здійснює заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

При цьому, стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки такий вважається безнадійним.

У разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення цього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК України.

Вказана позиція суду першої інстанції відповідає висновкам викладеним у постанові Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 826/8231/15 (провадження №К/9901/24864/18).

Оскілки у матеріалах справи докази ініціювання контролюючим органом стягнення податкового боргу в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, то суд дійшов підставного висновку про наявність підстав для визнання такого боргу безнадійним.

Крім того, судом вірно враховано, що пунктом 101.5 статті 101 ПК України визначено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Механізм списання безнадійного податкового боргу на момент виникнення спірних правовідносин визначався Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року № 844/24376 (далі - Порядок №577).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Порядку №577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Пунктом 4.2. Порядку №577 встановлено, що за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Отже, вище наведеними нормами податкового законодавства встановлено обов`язок органу доходів і зборів прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу стосовно якого минув строк давності у 1095 днів у разі виникнення такого. При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку №577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 813/4430/16.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно вважав, що зі спливом строку давності податкового боргу у розмірі 25000 грн. контролюючий орган мав самостійно визнати не стягнений та не погашений податковий борг безнадійним і прийняти рішення про його списання. Проте, питання про списання безнадійного податкового боргу позивача, відповідачем не вирішено і належних обґрунтувань причин здійснення такої бездіяльності не наведено.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаний обовґязок не є дискреційними повноваженнями контролюючого органу

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині у спосіб: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несписання безнадійного податкового боргу у розмірі 25 000 гривень, який виник за податковим повідомленням-рішенням від 18.06.2015 № 21005-17 та зобов`язати відповідача прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу у розмірі 25 000 гривень, який виник за податковим повідомленням-рішенням від 18.06.2015 №21005-17.

Надаючи оцінку вимогам зобов`язати відповідача звільнити майно з податкової застави, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно пунктів 88.1 та 88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави (підпункт 14.1.155, пункт 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно пункту 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Підстави виникнення права податкової застави визначені пунктом 89.1 статті 89 ПК України, відповідно до якого право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (підпункт 89.1.2).

Згідно з пунктом 89.8 статті 89 цього Кодексу контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 18.03.2020 зареєстровано податкову заставу на майно ОСОБА_1 згідно акта опису від 11.03.2020 №143/54-08, рішення про опис майна від 11.03.2020 №11531/10/54-08/4.

При цьому, підстави та строки звільнення майна платника податків з податкової застави встановлені пунктом 93.1 статті 93 ПК України, за приписами якого майно платника податків звільняється з податкової застави з дня, зокрема, 93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним.

Згідно з пунктом 93.2 статті 93 цього Кодексу підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Відтак, правильним є висновок суду про те, що рішення про визнання боргу безнадійним та списання такого є підставою для звільнення майна платника з-під податкової застави. Оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач не звільнить майно позивача з-під податкової застави за наслідками прийняття рішення, то відповідно позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі №380/14266/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула