Справа № 580/9611/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року справа № 580/9611/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у спрощеному письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «МЕДІТ-СЕРВІС» до Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

16.10.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Приватного підприємства «МЕДІТ-СЕРВІС» (18008, м.Черкаси, вул.Смілянська, 127; ) (далі позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області (18001, м.Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 223) (далі відповідач 1) про визнання протиправною і скасування постанови від 03.10.2023 №031659 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач прийняв спірне рішення без дотримання норм чинного законодавства щодо процедури притягнення до фінансової відповідальності. 29.08.2023 водію ОСОБА_1 , який вийшов на маршрут, стало погано. Тому на заміну вийшов водій ОСОБА_2 , що підтверджується записом у дорожньому листі від 29.08.2023 №444, який не встиг внести запис до індивідуальної контрольної книжки. Відповідно до вказаної ситуації розроблений новий графік фактичної змінності водіїв колісних транспортних засобів за серпень 2023 року. Вважає, що не допустив порушень.

20.11.2023 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) правилами спрощеного провадження.

Ухвалою від 21.12.2023 суд задовольнив клопотання (вх.№55554/23) відповідача 1 та клопотання (вх.№56718/23) позивача і залучив до адміністративної справи другого співвідповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті (03150, м.Київ, вул.Антоновича, буд.51; ) (далі відповідач 2).

11.12.2023 від відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити повністю у задоволенні позовної заяви, оскаржувану постанову залишити в силі. Стверджує, що оскаржуване рішення прийняв з дотриманням вимог закону за факт відсутності на момент перевірки у водія заповненої індивідуальної контрольної книжки водія та графіку змінності водія, за що закон передбачає відповідальність. Відсутність під час перевірки вказаних документів позбавило працівника Укртрансбезпеки перевірити режим праці та відпочинку водія ОСОБА_3 . Надана на момент перевірки індивідуальна-контрольна книжка водія не є належним документом, оскільки станом на 29.08.2023 вона не велася водієм, не містила жодних записів за вказаний день, що свідчить про її не оформлення. Станом на день проведення перевірки останній запис водієм зроблено 26.08.2023, що підтверджується в ній записом інспектора за 29.08.2023. Надані позивачем до позову копії графіків змінності водіїв не є юридично значимими документами, оскільки вони були відсутні на місці події, про що посадовою особою відповідачів зафіксовано в акті перевірки.

18.12.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просив задовольнити його позовну заяву. Обгрунтовуючи зазначив, що графік змінності водія не є обов`язковим документом, який водій повинен мати при собі під час здійснення своїх прямих обов`язків. Стверджує, що 29.08.2023 водій ОСОБА_1 вийшов на маршрут відповідно до графіку змінності водіїв колісних транспортних засобів за серпень 2023 року, також вказане підтверджується дорожнім листом від 29.08.2023 №444, а також його індивідуальною книжкою з відповідними внесеними записами. Вказані документи долучені до позовної заяви. Однак вказаному водію стало погано і о 10год 20хв. на маршрут вийшов водій ОСОБА_3 , який не встиг внести запис до індивідуальної контрольної книжки. Хоча вона була наявна, що підтверджується записами в ній, зробленими перевіряючим інспектором Биченком Б.О.

25.12.2023 від відповідачів до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що за відсутності на момент перевірки документів, а саме заповненої індивідуальної контрольної книги водія або її альтернативи графіка змінності водіїв, до позивача правомірно винесено оскаржувано постанову.

29.12.2023 від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити повністю у задоволенні позовної заяви, оскаржувану постанову залишити в силі. Обгрунтовуючи зазначив, що зазначення у дорожньому листі двох водіїв не є доказом того, що саме водій ОСОБА_1 вийшов на вказаний вище маршрут. Однак йому стало погано і о10год 20хв. замість нього вийшов водій ОСОБА_3 . Водночас вказані обставини не звільняють водія ОСОБА_3 від обов`язку вести облік свого робочого часу та відпочинку шляхом внесення відповідних записів до індивідуальної контрольної книжки водія. Факт нездійснення водієм перевезень у разі погіршення його тану здоров`я може бути підтверджений бланком підтвердження діяльності. Однак такого документу водій не надав ні під час перевірки, ні на розгляд справи, ані суду.

11.01.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що п.п. 6.1, 6.3 Положення №340 не регулюють спірні правовідносини, оскільки автобус марки Богдан д.н. НОМЕР_1 здійснює перевезення пасажирів у м.Черкаси за маршрутом загального користування №6 «Обласна лікарня Автовокзал». Тобто, виключно на міському маршруті протяжністю 50км. Тому відсутній обов`язок щодо облаштування тахографами, а водії, які керують такими автобусами, не повинні мати при собі індивідуальні контрольні книжки водія.

16.01.2024 від відповідача 2 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в т.ч. таких, протяжність маршруту яких становить понад 50км. Посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 19.03.2020 у справі №580/1199/17.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

На підставі направлення на рейдову перевірку від 25.08.2023 № 012965 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За наслідками перевірки складено Акт від 29.08.2023 № 030505, в якому зафіксовано, що під час здійснення перевірки 29.08.2023 об 11 год. 45 хв. за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 166а, - транспортного засобу, марки Богдан, номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 , транспортний засіб належить ПП «Медіт-Сервіс» м.Черкаси, вул.Автомобілістів, 7, виявлено порушення вимог наказу МТЗУ №340 від 07.06.10, а саме на момент проведення перевірки документів у водія відсутня заповнена індивідуально-контрольна книжка водія та графік змінності водіїв. Вказані документи, визначені ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за порушення передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій з Актом ознайомився, про що свідчить особистий підпис та у графі пояснення про причини порушення зазначив, що книжка ведеться.

Згідно з копією індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_3 останній запис до неї внесено водієм 26.08.2023. Водночас 29.08.2023 у день перевірки відповідний запис у ній зробив інспектор Биченко Б.О.

Позивач був присутній на розгляді справи про притягнення до відповідальності та застосування адміністративно-господарського штрафу 03.10.2023 під час розгляду справи щодо вказаного вище Акту перевірки, що підтверджується підписом його представника у повідомленні про розгляд справи.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальник Відділу Державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті виніс постанову від 03.10.2023 №031659 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн. У ній зазначив, що 29.08.2023 об 11:45 год за адресою: м.Черкаси АС-1, за допомогою водія ОСОБА_3 , який керував ТЗ марки Богдан д.н. НОМЕР_1 , здійснено перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме у водія відсутня заповнена індивідуальна контрольна книжка, графік змінності водіїв, чим порушено вимоги ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», наказ МТЗУ від 07.06.2010 №340, за що притягується до відповідальності (далі - спірне рішення).

Позивач не погоджуючись із спірним рішенням звернувся в суд з позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність відповідача базується на Положенні про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 №103 (далі Положення №103). У пункті 1 зазначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 Положення№103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт;

здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється;

здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з п.8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту відповідач здійснює для виконання Закону України від 05.04.2001 №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344-ІІІ).

Згідно з ч.14 ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ч.ч.17, 18 ст.6 Закону №2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Згідно з ч.20 ст.6 Закону №2344-ІІІ порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок №1567.

Відповідно до п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567), рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з п.14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Отже, відповідач уповноважений проводити рейдові перевірки та серед іншого перевіряти наявність визначених ст.ст. 39, 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Тобто, у заявлених спірних правовідносинах діяв у межах владних повноважень.

Відповідно до п.20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пункт 21 Порядку №1567 визначає, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 22 Порядку №1567 передбачено, що у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Суд урахував, що відповідач вказаних вище вимог законодавства дотримався та за результатами рейдової перевірки склав вказаний вище акт, в якому зробив відповідні записи та, з яким ознайомився водій, що підтверджується його особистим підписом.

Додатком 3 до Порядку№1567 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 №79) встановлено бланк Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Зазначені вище Акти відповідають вимогам щодо заповнення Акту перевірки.

Щодо виявлених порушень, зазначених у спірній постанові.

Відповідно до ст.34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону №2344-ІІІ документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Отже, вказаний вище перелік документів не є вичерпним та законодавством можуть визначатися інші документи, які водій зобов`язаний мати при собі.

Згідно з ст.40 Закону №2344-ІІІ водій автобуса зобов`язаний:

виконувати правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту загального користування і технічної експлуатації автобуса;

мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством;

дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса;

приймати, розміщати та видавати багаж пасажирам на зупинках, передбачених розкладом руху;

стежити за виконанням пасажирами своїх обов`язків та безпечним розміщенням ними багажу і ручної поклажі в автобусі;

оголошувати назви зупинок і час стоянки на них;

здійснювати висадку пасажирів у відведеному для цього місці в разі заправлення автобуса паливом під час виконання перевезень;

вживати необхідних заходів для безпеки пасажирів у разі виникнення перешкод для руху на маршруті (туман, ожеледь тощо), які не дають змоги продовжити поїздку, а також у разі вимушеної зупинки автомобільного транспортного засобу на залізничному переїзді;

зупиняти автобус за сигналом контролера, виконувати його вказівки та сприяти у здійсненні контролю.

Відповідно до ст.49 Закону №2344-ІІІ водій транспортного засобу зобов`язаний:

мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень;

перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення;

забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі);

дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

водій автобуса зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Згідно з п. «а» ч.1 ст.10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країн передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду в постанові від 19.03.2020 у справі №823/1199/17 приписи п. «а» ч. 1 ст. 10 Конвенції №153 є універсальними для будь- якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону №2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення № 340).

Згідно з п.п. 1.2-1.3 Положення № 340 воно встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до п. 6.1. Положення №340 водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.2 Положення №340 визначено, що облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, відповідно до п. 6.3. Положення №340 веде індивідуальну контрольну книжку водія, або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Відповідно до ст.18 Закону №2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Отже, перевізник повинен вести табель обліку роботи водіїв на підставі обліку водіями свого робочого часу та відпочинку. Одним із способів контролю водіїв, в разі не оснащення транспортного засобу тахографом відповідно до п.6.3 Порядку №340 є індивідуальна контрольна книжка, або копія графіка змінності водіїв, які відображають відомості про тривалість змінного періоду керування.

Приписами підп. 1 п.5 Положення № 340 чітко визначено забезпечити Державній службі України з безпеки на транспорті здійснення перевірок дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, встановлених Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим цим наказом.

Згідно з п. 7.1. Положення № 340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону №2344-ІІІ водій автобуса зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Отже, законодавством встановлено обов`язок водія мати і надавати під час проведення перевірки працівникам Укртрансбезпеки обов`язкові документи, визначені ст. 39 Закону №2344-ІІІ та іншим законодавством України, зокрема Положення № 340, при здійсненні ним регулярних пасажирських перевезень, у тому числі індивідуальну контрольну книжку водія, та копію графіка змінності водіїв, а автомобільного перевізника - забезпечити їх наявність у водія. Підстав не робити записи у випадку зміни водіїв на маршруті протягом робочого дня не передбачено.

На момент перевірки водієм позивача пред`явлена індивідуальна контрольна книжка водія не була заповнена з огляду на відсутність запису щодо режимів праці та відпочинку водія ОСОБА_3 за 29.08.2023 (день перевірки). Крім того водій не пред`явив копію графіка змінності водіїв, що є альтернативою заміни індивідуальної контрольної книжка водія. Посиланян позивача на те, що інший водій, що замінив попереднього, не встиг внести запис до індивідуальної контрольної книжки, підтверджує, що на відповідну особу запис не проведений. Посилання про погіршення стану здоров`я водія не підтверджено жодним доказом. Відповідно до вказаної ситуації розроблений новий графік фактичної змінності водіїв колісних транспортних засобів за серпень 2023 року.

Проаналізувавши вказані вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що за умови наявності індивідуально-контрольної книжки водія, яку останній не веде належним чином (не заповнює основні показники відпоєно періоду праці та відпочинку протягом керування транспортного засобу), особа, яка здійснює перевірку, не може здійснити контроль дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку цього водія, що є одним з основних завдань працівників Укртрансбезпеки при проведенні рейдових перевірок.

Отже, водій позивача під час перевірки не дотримався вимог чинного законодавства щодо пред`явлення на момент перевірки заповненої відносно себе індивідуальної контрольної книжки водія, що позбавило працівника Укртрансбезпеки перевірити режим його праці та відпочинку.

Надана на момент перевірки індивідуальна-контрольна книжка водія не є належним документом, оскільки станом на 29.08.2023 не велася водієм ОСОБА_3 , не містила жодних записів за вказаний день, що свідчить про її не оформлення. Станом на день проведення перевірки останній запис водієм зроблено 26.08.2023, що підтверджується в ній записом інспектора за 29.08.2023. Надані позивачем до позову копії графіків змінності водіїв не є належними, допустимими доказами їх наявності у водія під час перевірки 29.08.2023, оскільки їх непред`явлення на місці події зафіксовано в акті перевірки. Передбачена ст. 60 Закону № 2344-ІІІ відповідальність пов`язана саме з обставиною відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.

Відсутні належні докази вважати, що вказані в акті відомості щодо відсутності на момент перевірки заповненої індивідуальної контрольної книжки та графіку змінності водіїв, неправдиві.

Доводи позивача, що 29.08.2023 водій ОСОБА_1 вийшов на маршрут відповідно до графіку змінності водіїв колісних транспортних засобів за серпень 2023 року, що підтверджується дорожнім листом від 29.08.2023 №444, а також його індивідуальною книжкою з відповідними внесеними записами, та через погіршення стану здоров`я на маршрут замість нього о 10год 20хв. вийшов водій ОСОБА_3 , який не встиг внести запис до індивідуальної контрольної книжки, хоча вона була наявна, не обґрунтовані та не враховані судом, оскільки вказані обставини не звільняють водія ОСОБА_3 від обов`язку своєчасно вести облік свого робочого часу та відпочинку шляхом внесення відповідних записів до його індивідуальної контрольної книжки водія. Посилання на погіршщення його здоров`я можуть пдітверджувати недотримання режиму обліку його робочого часу.

Відповідно до п.6.4. Положення №340 факт нездійснення водієм перевезень у разі погіршення його тану здоров`я може бути підтверджений бланком підтвердження діяльності, який заповнює перевізник та зберігає водій протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Вказаного документу водій та перевізник не надав під час перевірки та розгляду справи про притягнення до відповідальності позивача, у т.ч. суду. На виконання ч.5 ст.242 КАС України суд урахував подібний висновок у постанові від 19 березня 2020 року №823/1199/17 Верховного Суду щодо подібних правовідносин.

Пунктом 20 Порядку №1567 встановлено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. Вказаних вимог відповідач дотримався.

Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку №1567). За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку №1567 (пункт 27 Порядку №1567). За перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону, абзац 3 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ встановлює штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, відсутність в автоперевізника будь-якого, передбаченого законом, обов`язкового документа для здійснення перевезень на момент перевірки є підставою для притягнення його до відповідальності у формі штрафу вказаного розміру.

Спірним рішенням позивача притягнуто до відповідальності саме за відсутність заповненої на дату перевірки, а саме 29.08.2023 індивідуальної контрольної книжки водія та графіку змінності водіїв. Розмір санкції відповідає вимогам закону. Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість відзивів та необґрунтованість позовних вимог. Спірне рішення прийняте правомірно, підстави для його скасування відсутні.

Відповідач 1, приймаючи спірне рішення, діяв з дотриманням вимог вказаного вище законодавства правомірно. То ж доводи позивача не обґрунтовані, а позовні вимоги задоволенню не підлягають. Зважаючи на результат вирішеного спору відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.ст.132-139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «МЕДІТ-СЕРВІС» (18008, м.Черкаси, вул.Смілянська, 127; ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області (18001, м.Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 223), Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м.Київ, вул.Антоновича, буд.51; ) про визнання протиправною і скасування постанови від 03.10.2023 №031659 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 19.01.2024.