Справа № 380/20081/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 рокусправа № 380/20081/23
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028; ), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькі області від 27.05.2023 №67 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області:

а) зарахувати до страхового (пільгового) стажу роботи ОСОБА_1 всі періоди її роботи на посадах за професіями, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену списком №2, а саме: з 14.08.1992 по 01.06.1994 за професією (посадою) - оператора акустичних вимірів санітарної лабораторії Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка»; з 01.06.1994 по 25.05.2004 за професією, (посадою) інженер-хімік служби повітря санітарної лабораторії Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка»; з 26.05.2004 по 01.05.2005 за професією (посадою) інженер-хімік служби повітря санітарної лабораторії Новороздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка»;

б) призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком передбачену Списком №2, з дня звернення до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, розглядаючи її заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, безпідставно не зарахувало в повному обсязі періоди її роботи за професією, що віднесена до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Кабінетом Міністрів України та, як наслідок відмовило позивачу в призначенні пенсії. Вважає, що її пільговий стаж на роботах, віднесених до списку №2 становить понад 10 років, періоди роботи позивача належним чином підтверджуються наданими органу ПФУ документами, записами трудової книжки, відтак вважає, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 18.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

06.10.2023 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Посилається на те, що відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної довідки, оскільки тільки підприємство на підставі первинних документів визначає умови і характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, найменування списків або їхні номери, куди включається цей період роботи. Вказує, що також документом, який підтверджує пільговий стаж, є копія (копії) наказу (наказів) підприємства про результати атестації робочих місць з додатком, у якому зазначено перелік робочих місць та їхнє право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 чи №2 (для підтвердження стажу після 21.08.1992 року).

За результатами розгляду документів доданих до заяви позивача, до її страхового стажу, який становить 36 років 3 місяці 29 днів зараховано всі періоди. До пільгового стажу роботи позивачки не зараховано період роботи з 26.05.2004 по 01.05.2005 згідно довідки №3 від 12.11.2012, оскільки відсутня інформація про проведення атестації робочих місць в установі після реорганізації, а саме в Новороздільському державному гірничо-хімічному підприємстві «Сірка». Таким чином, враховуючи вищезазначене позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв?язку з відсутністю 10 років необхідного спеціального стажу, визначеного ст. 114 Закону №1058.

06.11.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позовні вимоги.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відзиву на позовну заяву не надходило.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 14.08.1992 та довідкою Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.08.2019 №124, позивач у період з 14.08.1992 по 01.06.1994, що становить 1 рік 09 місяців 17 днів працювала повний робочий день на ДП «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» та виконувала роботи по контролю повітряного середовища, заміри, аналізу газу і пилу в технологічних цехах хімічного виробництва за професією оператор акустичних вимірів санітарної лабораторії, що передбачена списком №2 розділом Х підрозділом А пунктом 2110А030-1754б код КП 7243.1, затвердженим постановою КМ України від 11.03.1994 №162.

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 14.08.1992 та довідкою Державного підприємства «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.08.2019 №125, позивач у період з 01.06.1994 по 25.05.2004, що становить 9 років 11 місяців 24 дня працювала повний робочий день на ДП «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» та виконувала роботи по контролю повітряного середовища в хімічному виробництві за професією інженер-хімік служби повітря санітарної лаболаторії, що передбачена списком №2 розділом Х підрозділом А пунктом 10А 3-3а код КП 2149.2, затвердженим постановою КМ України від 16.01.2003 №36.

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 14.08.1992 та довідкою Державного підприємства «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.11.2012 №3, позивач у період з 26.05.2004 по 01.05.2005, що становить 0 років 11 місяців 5 днів працювала повний робочий день на ДП «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» та виконувала роботи по контролю повітряного середовища в хімічному виробництві за професією інженер-хімік служби повітря санітарної лаболаторії, що передбачена списком №2 розділом Х підрозділом А пунктом 10А 3-3а код КП 2149.2, затвердженим постановою КМ України від 16.01.2003 №36.

19.05.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

Вказана заява від 19.05.2023 відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27.05.2023 №67 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 10 років, про що позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Вказане вище рішення мотивоване тим, що вік заявниці становить 54 роки 6 місяців, при необхідному 54 роки, її страховий стаж становить 36 років 3 місяці 29 днів, при необхідному 25 років, однак пільговий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, становить 8 років 5 місяців 25 днів, при необхідному 10 років. При цьому, до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 26.05.2004 по 01.05.2005, згідно довідки №3 від 12.11.2012, оскільки відсутня інформація про проведення атестації робочих місць в установі після реорганізації, а саме в Новороздільському державному гірничо-хімічному підприємстві «Сірка».

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (надалі по тексту - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (надалі по тексту - Закон №1058-ІV).

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з абзацами першим і другим пункту 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Оскільки на сьогоднішній день в Україні не запроваджено пенсійне забезпечення через професійні та корпоративні фонди, тому порядок призначення пенсії на пільгових умовах визначається нормами Закону № 1058-ІV.

Згідно з абзацом першим пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.

Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України №? 383 від 18.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Таким чином, пільговий стаж позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 повинен бути підтверджений:

документами про відповідні умови праці за час виконання роботи до 21.08.1992;

результатами атестації відповідного робочого місця за умовами праці після 21.08.1992.

Щодо результатів атестації відповідного місця за умовами праці після 21.08.1992 суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 383 зазначена постанова (постанова Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці») набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації.

Пунктом 4.3 Порядку № 383 встановлено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Суд встановив, що з 14.08.1992 по 01.06.1994, який становить 1 рік 09 місяців 17 днів позивач працювала повний робочий день на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», де виконувала роботи по контролю повітряного середовища, заміри, аналізу газу і пилу в технологічних цехах хімічного виробництва за професією оператор акустичних вимірів санітарної лабораторії, що передбачена списком №2 розділом Х підрозділом А пунктом 2110А030-1754б код КП 7243.1, затвердженим постановою КМ України від 11.03.1994 №162.

У період з 01.06.1994 по 25.05.2004, який становить 9 років 11 місяців 24 дня, позивач працювала повний робочий день на Державному підприємстві «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», де виконувала роботи по контролю повітряного середовища в хімічному виробництві за професією інженер-хімік служби повітря санітарної лаболаторії, що передбачена списком №2 розділом Х підрозділом А пунктом 10А 3-3а код КП 2149.2, затвердженим постановою КМ України від 16.01.2003 №36.

У період з 26.05.2004 по 01.05.2005, що становить 0 років 11 місяців 5 днів позивач працювати повний робочий день вже на ДП «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» та виконувала роботи по контролю повітряного середовища в хімічному виробництві за професією інженер-хімік служби повітря санітарної лаболаторії, що передбачена списком №2 розділом Х підрозділом А пунктом 10А 3-3а код КП 2149.2, затвердженим постановою КМ України від 16.01.2003 №36.

Що стосується тверджень відповідача відносно того, що у період роботи позивача відсутні дані про атестацію робочих місць, то з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити про таке.

В 2004 році на підставі наказу Міністерства промислової політики України від 08 квітня 2004 року № 174 «Про створення Новороздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка» на базі майна структурних підрозділів Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка» було створено Новороздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка».

При цьому, згідно з переліком структурних підрозділів Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка», за номером 6 туди входить структурний підрозділ санітарна лабораторія.

Відповідно до п. 2 Наказу Мінпромполітики України Nє 174 від 08.04.2004 року та Статуту Новороздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка» є правонаступником в частині майнових і немайнових прав та обов?язків реорганізованого Роздільського ДГХП «Сірка».

25 травня 2004 року в зв?язку з реорганізацією позивач була звільнена з роботи в Роздільському державному гірничо-хімічному підприємстві «Сірка» по переводу в Новороздільське державне гірничо-хімічне підприємство «Сірка». Згідно п. 5 ст. 36 К3пП України за згодою між керівниками.

З 26 травня 2004 року позивач продовжила роботу за професією (посадою) інженер-хімік служби повітря санітарної лабораторії Новороздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка», при цьому згідно з довідкою №3 від 12.11.2012, на підприємстві не змінювалися докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце). Робота в цехах проводилася у постійному режимі.

Таким чином, з 26 травня 2004 року позивач фактично продовжувала працювати в цьому ж структурному підрозділі «санітарна лабораторія», повний робочий день і виконувала ту ж саму роботу, що й на попередньому підприємстві за професією (посадою) інженер-хімік служби повітря санітарної лабораторії

Зазначені вище факти підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці позивача, а також довідками підприємства про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.08.2019 №124, №125 та від 12.11.2012 №3.

При цьому, атестація робочих місць була проведена Роздільським державним гірничо-хімічним підприємством «Сірка» згідно з наказами від 01.06.1994 №421 «а», від 26.08.1998 №453 «а» та в останнє, в межах спірного періоду, згідно з наказом від 29.05.2000 №248-а (тобто дійсна 5 років, до 29.05.2005), в складі якого в той час перебував структурний підрозділ санітарна лабораторія, де й працювала позивач по 01.05.2005.

Таким чином, у період з 14.08.1992 по 01.06.1994, з 01.06.1994 по 25.05.2004 та з 26.05.2004 по 01.05.2005 робоче місце позивача атестувалося попереднім підприємством, правонаступником якого було Новороздільське державне гірничо-хімічного підприємства «Сірка».

Окрім цього, необхідно також зазначити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно зі статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.

Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадина його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Викладене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а.

За таких обставин, суд вважає безпідставним не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за списком №2 в повному обсязі періодів її роботи з 14.08.1992 по 01.06.1994, з 01.06.1994 по 25.05.2004 та з 26.05.2004 по 01.05.2005, які підтверджуються записами в трудовій книжці, довідками з місця роботи та які в сукупності становлять більше 10 років, необхідних для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідачами не надано жодних доказів, які б свідчили про дії спрямовані на проведення перевірки відповідності змісту трудової книжки саме первинним документам підприємства (умови праці), на якому працювала позивач.

Конституційний Суд України неодноразово (зокрема, рішення від 11.10.2005р.№ 8-рп/2005, від 09.07.2007р. № 6-рп/2007, від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, від 27.11.2008р. № 26-рп/2008) розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Право на пенсійне забезпечення, передбачене статтями 1, 3, ч.2 ст.6, статтею 8, ч.2 ст.19, статтями 22, 23, ч.1 ст.24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства в Україні.

За таких обставин, враховуючи наведені вище положення, слід дійти до висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано вищевказані документи, що були надані позивачем при зверненні зі заявою про призначення пенсії на підтвердження наявності у неї пільгового стажу за спірні періоди роботи.

Таким чином, з огляду на наведене вище, відмова ГУ ПФУ у Вінницькій області у призначенні позивачу, яка на час звернення зі заявою про призначення пенсії досягла 54 років, мала страховий стаж роботи понад 20 років, у тому числі стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 понад 10 років, пенсії за віком на пільгових умовах, з посиланням на відсутність у неї 10-річного стажу, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України № 1058-ІV, є протиправною.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 27.05.2023 №67, а тому таке підлягає скасуванню.

З метою повного відновлення порушених прав позивача, враховуючи звернення позивача за призначенням пенсії до ГУ ПФУ у Львівській області, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області призначити з 19.05.2023 позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003, зарахувавши при цьому у повному обсязі до її пільгового (спеціального) стажу за списком № 2 періоди роботи з 14.08.1992 по 01.06.1994, з 01.06.1994 по 25.05.2004 та з 26.05.2004 по 01.05.2005 на Державних підприємствах «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка», «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» відповідно.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судового збору, сплаченого позивачем при поданні згаданої вказаної позовної заяви, у розмірі по 1073,60 грн. з кожного.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 27.05.2023 №67.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) призначити з 19.05.2023 ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003, зарахувавши при цьому у повному обсязі до її пільгового (спеціального) стажу за списком № 2 періоди роботи з 14.08.1992 по 01.06.1994, з 01.06.1994 по 25.05.2004, з 26.05.2004 по 01.05.2005 на Державних підприємствах «Роздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» та «Новороздільське гірничо-хімічне підприємство «Сірка» відповідно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) сплачений судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028; ) сплачений судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна