Справа № 560/17894/23
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №48 від 07.08.2023 про відмову у призначенні пенсії згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу період роботи з 12.09.1994 по 01.09.1997, з 23.09.1997 по 24.09.1999, з 27.09.1999 по 19.06.2000, 21.09.2000 по 20.09.2002 та з 18.10.2002 по 29.07.2004 та призначити і виплатити пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що звернулася до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням від 07.08.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи, зокрема не зарахувало до стажу періоди роботи з 12.09.1994 по 01.09.1994, з 23.09.1997 по 24.09.1999, з 27.09.1999 по 19.06.2000, 21.09.2000 по 20.09.2002 та з 18.10.2002 по 29.07.2004 в установах та підприємствах, які перебувають на території Ребпубліки Білорусь. Вважає рішення відповідача-2 протиправним, просить позов задовольнити.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому пенсійний орган вказує, що Законом України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" від 01.12.2022 № 2783 IX Україна зупинила дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94 ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь. Разом з тим, Законом України "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" від 10.01.2002 № 2933-ІІІ Україна приєдналась до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції 1961 року єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. В умовах воєнного стану видані в цих державах документи приймаються на території України за умови проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з рішенням про відмову у призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивачки з 12.09.1994 по 01.09.1997, з 23.09.1997 по 24.09.1999, з 27.09.1999 по 19.06.2000, з 21.09.2000 по 20.09.2002 та з 18.10.2002 по 29.07.2004, оскільки організації знаходяться на території Республіки Білорусь. Також в рішенні відповідач зазначив, що з 22.06.20023 припинена Угоду між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, вчинену 14.12.1995 в м. Києві, у зв`язку з чим відсутні підстави зарахування стажу роботи за вищезазначені періоди. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданому до суду відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проти задоволення позовних вимог заперечило. Зазначило, що рішенням від 07.08.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило позивачці у призначенні пенсії за віком згідно з заявою від 31.07.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV, про що позивачка повідомлена листом від 18.08.2023. До страхового стажу не зараховані періоди роботи в організаціях, розміщених на території Республіки Білорусь. Страховий стаж позивачки складає 26 років 10 місяців 3 дні та є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Ухвалами від 19.01.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та про залучення третьої особи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

05.07.2023 позивачка - ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно з Законом № 1058-IV.

Рішенням від 12.07.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовило у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи, зокрема не зарахувало до стажу період роботи з 01.09.1980 по 30.04.1981, оскільки у довідці зазначене прізвище ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 відповідно до паспортних даних. Запропонувало долучити свідоцтво про шлюб або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, щодо підтвердження зміни прізвища.

31.07.2023 позивачка повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно до Закону № 1058-IV.

Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 позивачка:

з 12.09.1994 по 30.06.1994 працювала на посаді діловода автомобільної служби відділу водіння та техніки у військовій академії РБ,

з 01.07.1995 по 10.09.1995 працювала на посаді діловода автомобільної служби військової академії РБ,

з 11.09.1995 по 01.09.1997 працювала на посаді діловода квартирно-експлуатаційної служби у військовій академії РБ,

з 23.09.1997 по 28.02.1999 працювала на посаді оператора ЦТП теплового господарства у військовій академії РБ,

з 01.03.1999 по 24.09.1999 працювала на посаді оператора котельні теплового господарства у військовій академії РБ,

з 27.09.1999 по 19.06.2000 працювала на посаді завгоспу,

з 21.09.2000 по 20.09.2002 працювала на посаді продавця ІІІ категорії у торгово-виробничому товаристві з обмеженою відповідальністю "Велскор",

з 18.10.2002 по 29.07.2004 працювала на посаді касира ІІ категорії в УП "Белювелірторг".

Рішенням від 07.08.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи, зокрема не зарахувало до стажу періоди роботи з 12.09.1994 по 01.09.1997, з 23.09.1997 по 24.09.1999, з 27.09.1999 по 19.06.2000, з 21.09.2000 по 20.09.2002 та з 18.10.2002 по 29.07.2004 в організаціях, які розміщені на території Республіки Білорусь.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії та неврахування періодів роботи з 12.09.1994 по 01.09.1997, з 23.09.1997 по 24.09.1999, з 27.09.1999 по 19.06.2000, з 21.09.2000 по 20.09.2002 та з 18.10.2002 по 29.07.2004 протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі по тексту Закон №1058- ІV).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

З 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника з огляду на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, є трудова книжка.

Положеннями пункту 3 Порядку № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV , затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, далі Порядок №22-1.

Відповідно пункту 2.9 розділу ІІ до Порядку №22-1 документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до частин 1, 4 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Отже, при призначенні пенсій громадянам України застосуванню підлягають: норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на відповідні пенсійні виплати; норми міжнародного договору - у разі якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення.

Тому, при вирішенні питання про призначення пенсії громадянину України уповноважений територіальний орган ПФУ має встановити наявність чинного міжнародного договору України, яким встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення. У разі відсутності такого договору застосуванню підлягають норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на призначення відповідного виду пенсії.

Законом України № 546/96-ВР від 22.11.1996 ратифікована Угода між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення, підписану 14.12.1995 у м. Києві.

Відповідно до статті 6 Угоди при призначенні пенсій зараховується трудовий (страховий) стаж, в тому числі і той, що дає право для призначення пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, набутий по законодавству будь-якої з Договірних Сторін, в тому числі і до набуття чинності цієї Угоди, а також на території СРСР до 1 січня 1992 року. При цьому обчислення трудового (страхового) стажу проводиться по законодавству Договірної Сторони, яка призначає пенсію.

Статтею 12 Угоди передбачено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані на території будь-якої з Договірних Сторін, приймаються без легалізації.

В частині 1 статті 16 Угоди зазначено, що кожна Договірна Сторона має право денонсувати цю Угоду, повідомивши письмово про це іншу Договірну Сторону. Дія цієї Угоди припиняється з дня, вказаного у повідомленні, але не раніше ніж через шість місяців з дня, наступного за днем отримання повідомлення.

29.05.2023 Верховна Рада України прийняла Закон "Про денонсацію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення" № 3117-ІХ.

Зокрема, 04.02.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав" за змістом пункту 1 якої під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Проте, суд враховує, що в частині 2 статті 16 Угоди визначено, що права громадян, набуті згідно положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили в разі її денонсації.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За нормами статті 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Отже, періоди роботи з 12.09.1994 по 01.09.1997, з 23.09.1997 по 24.09.1999, з 27.09.1999 по 19.06.2000, з 21.09.2000 по 20.09.2002 та з 18.10.2002 по 29.07.2004 в організаціях, які знаходяться на території республіки білорусь підлягають зарахуванню до страхового стажу, оскільки Угода між Урядом України та Урядом республіки білорусь на момент виникнення спірних правовідносин була чинною.

Таким чином, вказані відповідачем підстави не можуть бути визначальними обставинами для не зарахування до стажу позивачки періодів роботи з 12.09.1994 по 01.09.1997, з 23.09.1997 по 24.09.1999, з 27.09.1999 по 19.06.2000, з 21.09.2000 по 20.09.2002 та з 18.10.2002 по 29.07.2004, тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо є протиправними.

Вирішуючи позовну вимогу щодо призначення пенсії, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Загальний страховий стаж позивачки з урахуванням спірних періодів роботи з 12.09.1994 по 01.09.1997, з 23.09.1997 по 24.09.1999, з 27.09.1999 по 19.06.2000, з 21.09.2000 по 20.09.2002 та з 18.10.2002 по 29.07.2004 становить понад 30 років.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.08.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивачка ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулася із заявою про призначення пенсії 05.07.2023. Тому, з урахуванням частини 1 статті 45 Закону № 1058 має право на призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - з 19.04.2023.

Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.08.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 12.09.1994 по 01.09.1997, з 23.09.1997 по 24.09.1999, з 27.09.1999 по 19.06.2000, з 21.09.2000 по 20.09.2002 та з 18.10.2002 по 29.07.2004 і призначити їй пенсію за віком з 19.04.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1073,60 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,Запорізька обл., Запорізький р-н,69005 , код ЄДРПОУ - 20490012)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук