Справа № 520/21558/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 р. №520/21558/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (війська частина НОМЕР_3 ) з позовом, в якому просить суд:

- визнати противоправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (, АДРЕСА_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, відповідно до вимог постанови КМУ від 16.03.2016 № 178;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (, АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, відповідно до вимог постанови КМУ від 16.03.2016 № 178.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проходження військової служби та звільнення в запас перебував на усіх видах забезпечення, у тому числі на речовому забезпеченні у відповідача. Однак, в день звільнення (31.07.2023) та виключення з списків особового складу, а також на момент подання даної позовної заяви відповідач, як вказує позивач, не провів повного розрахунку, а саме не виплатив грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до вимог постанови КМУ від 16.03.2016 № 178. При цьому, відповідачем також не було надано довідку про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 .

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він не погодився з позовними вимогами та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016, щорічно Адміністрація Державної прикордонної служби України видає відповідні розпорядження про доведення закупівельної вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації. Так у 2023 році (рік звільнення позивача) Адміністрація Держприкордонслужби розпорядилась наказом № 24 «Про доведення закупівельної вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації». На підставі вищевказаного позивачу відповідно до довідки розрахунку № 38-А від 29.07.2023 та довідки розрахунку № 38-Б від 29.07.2023 на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно за цінами станом на 01.01.2023 було нараховано 9311,15 грн. та 48368,89 грн.. а в подальшому згідно наказів начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 436-ос від 21.08.2023 та № 443-ос від 26.08.2022 вказані суми були виплачені. Вказана виплата грошової компенсації була виплачена 25.08.2023 (у розмірі 9171,48) та 29.08.2023 (у розмірі 46082,60 грн.), а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, майор ОСОБА_1 з 19.04.2007 по 31.07.2023 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 31.07.2023 № 396-ОС "Про особовий склад" майора ОСОБА_1 звільнено в запас за підпунктом "г" п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

26.07.2023 позивачем скеровано до першого заступника начальника загону - начальника штабу рапорт, в якому ОСОБА_1 просив виплатити йому грошову компенсацію вартості не отриманого речового майна та надати довідку щодо грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Позивач вказує, що ні в день звільнення зі служби (31.07.2023), ні станом на день подання даної позовної заяви, ОСОБА_1 не отримав довідки про вартість речового майна, що належить до видачі та позивачу не виплачено грошову компенсацію вартості речового майна, що слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, з приводу яких виник спір, регулюються Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до приписів ст. 9-1 Закону № 2011-XII в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наведеної норми Кабінет Міністрів України постановою від 16 березня 2016 року №178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).

Пунктами 2, 3 Порядку № 178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

За приписами пункту 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (далі -Інструкція № 232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Аналіз норм статті 9-1 Закону № 2011-XII, а також пунктів 2, 3 Порядку № 178, в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби свідчить, що позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна при звільненні з військової служби.

При цьому суд зазначає, що механізм реалізації військовослужбовцями гарантованого їм частиною першою статті 9-1 Закону №2011-XII права Кабінетом Міністрів України був визначений з набранням чинності 22 березня 2016 року постанови від 16 березня 2016 року № 178.

Гарантоване статтею 9-1 Закону №2011-XII право військовослужбовця на отримання речового майна або компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.09 №1115/2009, відповідно до ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" постановлено затвердити Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України».

Відповідно до п. 1 Загальної частини Положення №1115/2009, цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Відповідно до наказу АДПСУ №45 -АГ від 25.01.2022 «Про заходи щодо організації речового забезпечення особового складу Держприкордонслужби у 2022 році» пункту 3 «Нарахування грошової компенсації вартості за не отримане речове майно військовослужбовцям, у разі звільнення з військової служби або загибелі (смерті) здійснювати відповідно до пункту 10 розділу І Інструкції, а її виплату проводити згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів № 178 від 16.03.2016.

Пункт 10 І розділу «Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період (зі змінами)» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 жовтня 2016 року №1132 зазначає: речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За неотримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України. Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання нього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. За бажанням військовослужбовця йому видаються предмети форменного одягу на суму грошової компенсації».

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 Адміністрація Державної прикордонної служби України видала розпорядження про доведення закупівельної вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації.

Так у 2023 році (рік звільнення позивача) Адміністрація Держприкордонслужби розпорядилась наказом № 24 від 13.01.2023 «Про доведення закупівельної вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації».

Представник відповідача у відзиві на позов пояснив, що 29.07.2023 сформовано довідку - розрахунок № 38-Б на виплату майору ОСОБА_1 грошової компенсації замість належного до видачі речового майна на суму 48368,89 грн. (підлягає до утримання - 1560,76 грн.); 29.07.2023 сформовано довідку - розрахунок № 38-А на виплату майору ОСОБА_1 грошової компенсації замість належного до видачі речового майна на суму 9311,15 грн.

Наказами Начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 26.08.2023 № 443-ос та від 28.08.2023 № 436-ос "Про виплату грошової компенсації вартості за не отримане речове майно" майору ОСОБА_1 вирішено виплатити грошову компенсацію замість належного до видачі речового майна, реалізація чого підтверджується реєстрами перерахунок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно за серпень 2023 на суму 46082,60 грн. та на суму 9171,48 грн., а також копіями платіжних інструкцій №№ 2368 від 25.08.2023 на суму 9171,48 грн. та № 9 від 29.08.2023 на суму 46082,60 грн.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, суд зазначає, що хоча відповідачем і не було надано до суду доказів надсилання/ознайомлення позивача зі змістом вказаних довідок - розрахунків від 29.07.2023 №№ 38-А та 38-Б у день звільнення зі служби (31.07.2023), однак при цьому станом на момент вирішення даного спору позивачем також не надано до суду заперечень щодо змісту та складових довідок - розрахунків від 29.07.2023 №№ 38-А та 38-Б шляхом подання, зокрема, відповіді на відзив, а тому вказані довідки приймаються судом до уваги.

Відтак, суд приходить до висновку, що права позивача в повній мірі відновлено шляхом виплати відповідачем компенсації за непотримане речове майно згідно платіжних інструкцій №№ 2368 від 25.08.2023 на суму 9171,48 грн. та № 9 від 29.08.2023 на суму 46082,60 грн., з огляду на що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко