Справа № 320/39150/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року3 м.Київ № 320/39150/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчака Олександра Олександровича про накладання штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700 грн. від 05 жовтня 2023 р., винесену в рамках виконавчого провадження № 72749187.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що постанова державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчака Олександра Олександровича про накладання штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700 грн. від 05 жовтня 2023 р., винесена в рамках виконавчого провадження №72749187, суперечить нормам чинного законодавства. Позивач посилається на протиправність постанови про накладення на нього штрафу за невиконання рішення суду, оскільки державний виконавець Потильчак Олександр Олександрович не здійснив ретельного дослідження всіх обставин та причин, які завадили ОСОБА_1 належним чином виконати рішення суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

23 листопада 2023 р. представник позивача адвокат Пугач Сергій Васильович надав до суду клопотання про долучення до адміністративного позову в якості доказів копій паспорту та ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 , копії витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 13 грудня 2022 р.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

Протокольною ухвалою, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження у відповідності до вимог ч.9 ст. 205 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд встановив таке.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2019 р. у справі № 161/19023/17 (провадження № 2/161/139/19) здійснено поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в тому числі автомобіля Mercedes-Benz E200, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який залишено у власності ОСОБА_2 шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на даний транспортний засіб.

11 березня 2020 р. постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 161/19023/17 (провадження № 61-16823св19) рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2019 року залишено без змін.

19 листопада 2019 р. на підставі виданих Луцьким міськрайонним судом у справі №161/19023/17 виконавчих листів, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярушевською Т.І. з метою примусового виконання рішення суду, були відкриті виконавчі провадження №60656584та №60561463.

03 квітня 2020 р. приватним виконавцем Ярушевською Т.І. було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень за ВП №60656584 та ВП №60561463 у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі.

Судове рішення в частині припинення права власності ОСОБА_1 на автомобіль Mercedes-Benz E200, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 залишилося невиконаним, оскільки реєстрація (перереєстрація) права власності на автомобіль не входить до компетенції та повноважень приватного виконавця.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2023 р. у справі № 161/12347/22 (провадження № 2/161/104/23) витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 автомобіль Mercedes-Benz E200, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до замка запалення автомобіля, шляхом його передачі власнику ОСОБА_2

11 вересня 2023 р. на підставі виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області виконавчого листа №161/12347/22 від 10 серпня 2023 р. державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчаком Олександром Олександровичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №161/12347/22 від 10 серпня 2023 р. про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 майно: автомобіль марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 438 770 грн. 00 коп., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до замка запалення вищевказаного автомобіля, шляхом його передачі власнику ОСОБА_2 .

05 жовтня 2023 р. державний виконавець Потильчак О. О. виніс постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1

05 жовтня 2023 р. державний виконавець Потильчак О. О. виніс постанову про накладення штрафу, відповідно до якої за невиконання рішення суду на боржника ОСОБА_1 - накладено штраф на користь держави у розмірі 1700 грн.

З матеріалами справи також встановлено, що 29 липня 2019 р. позивач виїхав на автомобілі марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на територію Республіки Польща.

Внаслідок поломки транспортного засобу марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та неможливості його подальшої експлуатації, Позивач залишив даний транспортний засіб за межами України та 02 серпня 2019 р. позивач літаком Варшава-Київ в`їхав на територію України.

Таким чином, транспортний засіб марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуває на території іншої держави.

Наведені обставини встановлені у судових рішеннях у справах №161/19023/17, 161/12347/22, 161/2339/21 та не підлягають доказуванню у силу дії преюдиції ( ч.4 ст. 78 КАС України).

Не погоджуючись з постановою відповідача про накладення штрафу у розмірі 1700 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінки правомірності оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади сфери виконавчого провадження регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 1, 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до приписів частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Отже, державний виконавець має встановлений законом обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункти 1, 16 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно частин 1, 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Таким чином, з вищевказаних норм вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, оскаржувану постанову державним виконавцем Потильчаком Олександром Олександровичем було винесено у зв`язку із невиконанням боржником виконавчого документа, а саме ОСОБА_1 не було передано власнику ОСОБА_2 автомобіль марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу та ключі до замка запалення зазначеного автомобіля.

Водночас, як випливає із матеріалів справи у зв`язку з відсутністю у боржника визначеного виконавчим документом майна, а саме: автомобілю марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу та ключів до замка запалення зазначеного автомобіля, 16 жовтня 2023 р. представником ОСОБА_1 - адвокатом Пугачем С.В. подано заяву державному виконавцю Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчаку О. О. про повернення виконавчого документу стягувачу.

Суд зазначає, що відповідно до положень пункту 6 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 1969 р.н., отже, належить до категорії чоловіків призовного віку, яким на період дії правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що автомобіль марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуває за межами України, суд погоджується з позивачем, що існують об`єктивні причини, пов`язані з дією в Україні правового режиму воєнного стану, які унеможливлюють виконання боржником судового рішення.

Суд також зауважує, що повідомлені позивачем обставини, зокрема щодо відсутності в нього ключів до замка запалення автомобілю марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу в своїй сукупності свідчать, що невиконання боржником судового рішення зумовлено поважними причинами.

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 Кодексу адміністративного судочинства України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зазначає, що в ході розгляду справи Відповідачем не спростовано указаних Позивачем тверджень.

Відповідачем не надано суду жодних належних та достовірних доказів правомірності оспорюваної постанови.

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 травня 2021 р. у справі №420/5465/18 (адміністративне провадження №К/9901/9501/19) зауважив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 січня 2020 р. у справі №640/9234/19 (адміністративне провадження №К/9901/26611/19) наголосив, що поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 серпня 2020 р. у справі № 160/4615/19 (адміністративне провадження № К/9901/32172/19).

Зазначені висновки підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин при розгляді даної адміністративної справи.

Виходячи з встановлених обставин справи, суд зауважує, що державний виконавець Потильчак Олександр Олександрович виніс постанову про накладення штрафу від 05 жовтня 2023 р. ВП №72749187 не з`ясувавши обставини та не встановивши об`єктивних причини, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судового рішення боржником.

Суд вважає, що наведені позивачем причини невиконання ним рішення суду є поважними, оскільки вони свідчать про наявність обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання судового рішення боржником.

Суд дійшов висновку, що позивач довів протиправність спірної постанови про накладення штрафу від 05 жовтня 2023 р. за ВП №72749187, у той час як відповідачем не доведено законність спірної постанови та не обґрунтовано вчинені ним дії.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність постанови про накладення штрафу від 05 жовтня 2023 р. за ВП №72749187, а відтак, позовні вимоги визнає такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до копії квитанції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 1073,60 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Печерського відділу ДВС у м.Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ).

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчака Олександра Олександровича про накладання штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700 грн від 05 жовтня 2023 року, винесену у межах виконавчого провадження №72749187.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ - 34979022, вул.Різницька, буд.11-Б, м.Київ, 01011) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), сплачений ним судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.