Справа № 520/32519/23
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року № 520/32519/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дії, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідно до наказу з адміністративно-господарської діяльності №236 від 04.10.2023;

- скасувати наказ з адміністративно-господарської діяльності №236 від 04.10.2023 командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 ;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 виключити зазначене дисциплінарне стягнення зі службової картки позивача щодо дисциплінарного стягнення - догана за наказом з адміністративно- господарської діяльності №236 від 04.10.2023;

- стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Військової частини НОМЕР_1 суму завданої моральної шкоди у розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.;

- стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Військової частини НОМЕР_1 судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказ з адміністративно-господарської діяльності №236 від 04.10.2023 командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності №236 від 04.10.2023 року на старшого лейтенанта ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення догана за низьку виконавчу дисципліну.

У вищевказаному наказі зазначено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 №59 по стройовій частині, старший лейтенант ОСОБА_4 , у період з 16.09.2023 по 25.09.2023 тимчасово виконував обов`язки заступника командира частини з навчальної роботи - начальника відділення організації навчального процесу. Вказано, що під час виконання обов`язків мали місце факти несвоєчасного виконання поставлених завдань та розпоряджень.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-ХІV від 24.03.1999 р. затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно з ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст.84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно з ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

За таких обставин, військовослужбовець притягається до дисциплінарної відповідальності у разі якщо вину військовослужбовця повністю доведено.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності №236 від 04.10.2023 року на старшого лейтенанта ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення догана за низьку виконавчу дисципліну.

У вищевказаному наказі зазначено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2023 №59 по стройовій частині, старший лейтенант ОСОБА_4 , у період з 16.09.2023 по 25.09.2023 тимчасово виконував обов`язки заступника командира частини з навчальної роботи - начальника відділення організації навчального процесу. Вказано, що під час виконання обов`язків мали місце факти несвоєчасного виконання поставлених завдань та розпоряджень.

Проте, зі змісту оскаржуваного наказу не вбачається зазначення конкретних фактів несвоєчасного виконання та яких саме поставлених завдань та розпоряджень.

Відповідачем не надано до суду доказів проведення службової перевірки за обставинами зазначеними в оскаржуваному рішенні та відповідно матеріалів службового розслідування, з яких було б можливо встановити в чому саме полягає порушення позивача.

Отже, відповідачем ані в оскаржуваному рішенні, ані в процесі службового розслідування не визначено, які саме проступки вчинено позивачем під час несення військової служби.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

Суд приходить до висновку про те, що оскаржуваний наказ прийнято необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що дисциплінарне стягнення догана, накладено на позивача згідно п.«в» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Проте, приписи п.«в» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачають накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, а не догани.

Таким чином, відповідач, визначаючи дисциплінарне стягнення для позивача у вигляді догани, керувався невідповідною нормою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Враховуючи викладене, наказ з адміністративно-господарської діяльності №236 від 04.10.2023 командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 підлягає скасуванню, як протиправний.

Щодо позовних вимог в частині визнання неправомірними дії командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідно до наказу з адміністративно-господарської діяльності №236 від 04.10.2023, суд зазначає, що такі дії виразилися у прийнятті оскаржуваного наказу, який був скасований даним рішенням суду.

Таким чином, позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 виключити зазначене дисциплінарне стягнення зі службової картки позивача щодо дисциплінарного стягнення - догана за наказом з адміністративно- господарської діяльності №236 від 04.10.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Згідно з Додатком 3 до Дисциплінарного статуту службова картка має графу «Коли і ким скасовано стягнення».

За таких обставин, до службової картки військовослужбовця вноситься запис щодо скасування стягнення, а не виключається запис про дисциплінарне стягнення.

Таким чином, позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Військової частини НОМЕР_1 суму завданої моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року по справі № 804/2252/14, від 21.02.2019 року по справі №670/499/16-а, від 28.02.2019 року по справі №804/7085/16.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що в даному випадку для виплати на користь позивача моральної шкоди не достатньо лише зазначення про наявність останьої, натомість реальне завдання такої шкоди має бути доведено.

Так, позивачем не було доведено причинно-наслідкового зв`язку з предметом позову, у відповідній частині вимог, що розглядається судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Військової частини НОМЕР_1 суму завданої моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Згідно з п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Таким чином, позивач не мав сплачувати судовий збір за подання даної позовної заяви, а тому сплачений судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання неправомірними дії, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Скасувати наказ з адміністративно-господарської діяльності №236 від 04.10.2023 командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.