Справа № 334/8176/23
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.01.2024
Справа № 334/8176/23
Провадження № 2-а/334/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя під головуванням судді Гнатюка О.М., при секретарі Алєйніковій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом адвоката Рошиян Ігора Вікторовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Годунко Таїсія Володимирівна , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 14 вересня 2023 року із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позов обґрунтований наступним.

7.09.2023 року поліцейської 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Годунко Т.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, а саме: штрафу у розмірі 340,00 грн., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія EAT N? 7684224, відносно ОСОБА_1 щодо скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: «7.09.2023 року о 10.55 год., водій керуючи транспортним засобом рухався зі перевищеною швидкістю у населеному пункті, де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCam LTI 20/20 000764, чим порушив п. 12.9 «б» ПДР - порушення швидкості режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год)».

Позивач не погоджується із оскаржуваною постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки своїми діями він не вчиняв правопорушення, постійно контролював швидкість руху транспортного засобу, не перевищуючи швидкість 50 км/год. Замір швидкості руху проводився приладом TruCam, який не є стаціонарним засобом, а застосування останнього з рук може вплинути на точність вимірів. Відеозапис, що проводився поліцейськими не є безперервним. До матеріалів постанови не було долучено дорожньої схеми.

Вважає недоведеним факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову серія EAT N? 7684224 від 7.09.2023 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної від повільності за ч.1 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву. Вказав на те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ухвалена відповідно до вимог діючого законодавства. Під час несення служби інспектором управління патрульної поліції Управління патрульної поліції у Тернопільській області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 ТС №000764 було виявлено порушення ПДР України, а саме: водій ОСОБА_1 транспортного засобу «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год , при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год, чим порушив 12.9 (б) ПДР України.

В ході розгляду справи, було роз`яснено суть вчиненого ним правопорушення та права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно з ст. 63 Конституції України та статті 268 КПАП України, позивач будь-яких клопотань не заявляв. Вимірювач TruCam відповідає вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Перевіривши вимоги та доводи адміністративного позову, заперечення наведені у відзиві наданими сторонами доказами, суд приходить до такого.

З засвідченої копії постанови по справі про адміністративне правопорушення серії EAT N? 7684224 від 7.09.2023 вбачається, що 7.09.2023 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touаreg», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі перевищеною швидкістю 76 км/год у населеному пункті, де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCam 008457, чим порушив п. 12.9 (б) ПДР - порушення швидкості режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Особа, яка керувала наведеним транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення на відповідальну особу - ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (надалі Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, за п.12.4-12.7 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. У житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. Під час буксирування швидкість не повинна перевищувати 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, положеннями частини 2 статті 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься частина 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 40 № 580-VIII).

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці (ч. 2 ст. 40№ 580-VIII).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, приписи ч. 1 цієї статті встановлюють, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відео фіксації (дорожній знак «5.76»).

Оскаржувана постанова та матеріали справи не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному у постанові відрізку дороги дорожнього знаку «5.76».

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог 12.9 (б) ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.5.76 розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху". Позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Таким чином, ділянка дороги, де можливе здійснення контролю за порушенням ПДР, в обов`язковому порядку повинна бути позначена дорожнім знаком 5.76.

Отже, ненадання відповідачем доказів, які б свідчили про те, що частина дороги, на якій було зафіксовано швидкість транспортного засобу, була позначена дорожніми знаками як населений пункт та на якій би був наявний дорожній знак 5.76, кваліфіковано як недоведеність відповідачем правомірності оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір 536 грн. 80 коп., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, ст. 289, 293 КпАП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Рошиян Ігора Вікторовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Годунко Таїсія Володимирівна , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія EAT N? 7684224 від 7.09.2023у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Суддя: Гнатюк О. М.