Справа № 420/18886/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі - відповідач), третя особа: Міністерство оборони України, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не проведення розрахунків щодо виплати належних сум при звільненні з військової служби ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі 23599 гривень 23 копійки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 11751 гривня 60 копійок;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2023 рік;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані дні щорічної відпустки за 2022 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за неотриману матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотриману матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за неотриману допомогу на оздоровлення за 2022 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотриману допомогу на оздоровлення за 2022 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати належних сум при звільненні з військової служби за період з 19.06.2023 р. по день прийняття судового рішення у даній адміністративній справі;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум при звільненні з військової служби з 19.06.2023 р. по день прийняття судового рішення у даній адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.02.2022 р. був призваний за мобілізацією та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2023 р. № 57-РС його звільнено у відставку за станом здоров`я, а наказом від 19.06.2023 р. № 176 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Вказаним наказом вирішено виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі 22599,23 грн., грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 11751,60 грн., грошову компенсацію за 33 дні невикористаної щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки. Окрім цього, зазначено, що щорічна основна відпустка за 2022 та 2023 роки не надавалася, відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2023 рік не надавалася, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 за 2023 рік не отримував, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2023 р. № 176 та відображені у грошовому атестаті військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 р. № 11/52. Однак, ні станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу, ні станом на день подання позовної заяви військовою частиною НОМЕР_1 не проведено розрахунок щодо виплати належних сум при звільненні з військової служби. Крім того, під час звільнення відповідачем всупереч вимогам абз.3 п.14 ст.10-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не нараховано та не проведено повного розрахунку, зокрема, не здійснено виплату за 2022 рік грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, грошової компенсації на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за неотриману матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Ухвалою від 27.07.2023 р. відкрито спрощене провадження у справі, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву та зобов`язано відповідача разом з відзивом надати до суду належним чином засвідчені копії документів, що стосуються предмету спору, а також: інформацію про те, які саме види грошового забезпечення було нараховано та виплачено позивачу при звільненні; інформацію про суму виплаченої позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки; інформацію про виплату позивачу компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022-2023 рік; інформацію щодо виплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 рік.

У зв`язку з невиконанням ухвали від 27.07.2023 р. в частині витребування доказів, ухвалою від 14.11.2023 р. повторно було витребувано у відповідача та третьої особи належним чином засвідчені копії документів, що стосуються предмету спору, а також: інформацію про те, які саме види грошового забезпечення було нараховано та виплачено позивачу при звільненні; інформацію про суму виплаченої позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки; інформацію про виплату позивачу компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022-2023 рік; інформацію щодо виплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 рік.

11.12.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що за змістом частини 9 розділу ХХІV наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника). У 2023 році за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного грошового забезпечення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачувалася у випадку отримання військовослужбовцем поранення під час заходів з забезпечення національної безпеки та оборони та у випадку виключних сімейних обставин. Разом з тим, позивачем не подавалося рапортів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань до військової частини НОМЕР_1 . Виходячи з наведеного, у командування військової частини відсутні підстави для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 . Поряд з цим, позивачу були виплачені всі належні види та суми грошового забезпечення, які підлягали нарахуванню та сплаті при звільненні. Також зазначає, що ОСОБА_1 не може бути нарахована додаткова винагорода, оскільки за результатами службового розслідування встановлено факт самовільного залишення позивачем військової частини, а відповідно до частини 15 розділу ХХХІV наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

14.12.2023 р. від третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначає, що стосовно позивача у військовій частині проведене службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, за результатом якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим додаткова винагорода позивачу правомірно не нарахована за відсутність без поважних причин на військовій службі з 20.05.2023 р. по 25.05.2023 р. та з 10.06.2023 р. по 18.06.2023 р. Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця, який позивачем не подавався. За таких обставин відсутні протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.02.2022 р. ОСОБА_1 був призваний Приморським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки м.Одеса за мобілізацією та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 р. № 176 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , фельдшера медичного пункту, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 15 червня 2023 року № 57-РС у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я), з 19 червня 2023 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Вислуга років станом на 19 червня становить: календарна 01 рік 02 місяці 03 дні, пільгова 00 років 00 місяців 00 днів, загальна 01 рік 02 місяців 03 дні.

Також у даному наказі зазначено, що: щорічна відпустка за 2022 та 2023 роки не надавалася; виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі 22599 гривень 23 копійки; виплатити грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 11751,60 грн.; відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за 2023 рік не надавалася; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, за 2023 рік не отримував; відповідно до абзацу другого пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 33 днів невикористаної щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки.

Відповідно до грошового атестату військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 р. № 11/152 ОСОБА_1 виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 р. № 176, одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби в сумі 11751,60 грн., грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, 2023 роки у розмірі 24859,15 грн., не виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення розрахунків щодо виплати належних сум при звільненні з військової служби, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби врегульовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу в Україні" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ст.4 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Преамбулою Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Пунктом 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами п.п.2, 3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно п.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 1 розділу XXXI Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Абзацами 1, 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008, передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Підпунктом 11.1 пункту 11 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністра оборони України від 22.05.2017 р. № 280 (далі - Правила № 280 в редакції наказу Міністра оборони України від 22.04.2021 р. № 104) грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні. у таких випадках, зокрема, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби).

Згідно підпункту 11.2 пункту 11 Правил № 280 на грошовому атестаті зазначаються:

умовне найменування військової частини, яка видала грошовий атестат військовослужбовцю, а якщо немає умовного, - дійсне найменування військової частини та її поштова адреса;

найменування займаної штатної посади. Найменування штатної посади не повинно розкривати організаційну структуру військової частини і характер діяльності військовослужбовця. Наприклад, посада "Командир взводу" зазначається без згадування слова "саперного", "танкового"; "Помічник начальника штабу" - без зазначення, з якої роботи; "Інженер служби озброєння" - без уточнення, з якого виду озброєння, тощо; присвоєне військове звання;

прізвище, ім`я та по батькові військовослужбовця і реєстраційний номер його облікової картки платника податків;

у пункті 1 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - розмір окладу за військовим званням і виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено (у цьому та наступних пунктах грошового атестата назва місяця записується словом);

у пункті 2 - тарифний розряд за останньою займаною посадою, розмір посадового окладу та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено;

у пункті 3 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - розмір надбавки за вислугу років та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено. Також записується вислуга років для отримання надбавки за вислугу років (у тому числі з пільговою вислугою) і зазначається станом на 01 число місяця, наступного за місяцем видачі грошового атестата. Наприклад: "Обчислена на 01 січня 2019 року вислуга років становить: немає років немає місяців та сім днів" або: "Обчислена на 01 січня 2019 року вислуга років становить: сім років сім місяців сім днів з пільговою вислугою: дев`ять років дев`ять місяців дев`ять днів". Записи про обчислення вислуги років на пільгових умовах здійснюються військовослужбовцям, які мають право на таку вислугу років;

у пункті 4 (підпункти 4.1 - 4.7) - виплачені щомісячні додаткові види грошового забезпечення; назва виплати, яку отримував військовослужбовець за час виконання обов`язків за посадою, їх розмір та виплачена сума записуються словами; дата, до якої включно виплачено;

у пункті 5 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) (підпункти 5.1 - 5.3) - виплачені одноразові додаткові види грошового забезпечення;

у підпункті 5.1 - виплачена грошова допомога на оздоровлення; найменування військової частини, дата та номер наказу про виплату та за який рік вона виплачена;

у підпункті 5.2 - виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; найменування військової частини, дата та номер наказу про виплату та за який рік вона виплачена;

у підпункті 5.3 - виплачена одноразова грошова допомога після укладення першого контракту; найменування військової частини, дата та номер наказу про виплату;

у підпунктах 5.1 - 5.3 грошового атестата зазначається тільки остання виплата кожного одноразового додаткового виду грошового забезпечення, здійснена за період служби військовослужбовця в даній військовій частині;

у пункті 6 (не заповнюється для військовослужбовців строкової військової служби) - найменування військової частини, дати та номери наказів про виплату підйомної допомоги військовослужбовцю та на членів його сім`ї; найменування військової частини, дати та номери наказів про виплату підйомної допомоги військовослужбовцю та на членів його сім`ї за попереднім місцем служби військовослужбовця;

у пункті 7 - сума виплаченої одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби (записується словами);

у пункті 8 - дата, до якого числа включно виплачено індексацію; у пункті 9 - сума залишку непогашеного нарахування на день вибуття військовослужбовця з військової частини (записується словами); найменування військової частини, дата та номер наказу про здійснення нарахування. Якщо є декілька наказів про здійснення нарахувань, то по кожному наказу заповнюються окремі підпункти 9.1; 9.2; 9.3 тощо;

у пункті 10 - сума непогашеної заборгованості по аліментах - словами (заповнюється, якщо військовослужбовець є платником аліментів); прізвище, ім`я та по батькові, адреса одержувача аліментів; дата та номер виданого виконавчого листа. Якщо є декілька виконавчих листів, за якими рахується заборгованість по сплаті аліментів, то за кожним листом заповнюються окремі підпункти 10.1; 10.2; 10.3 тощо;

у пункті 11 - інформація про стягнення аліментів (заповнюється, якщо військовослужбовець є платником аліментів); найменування суду, який видав виконавчий лист, розмір аліментів для стягнення - словами, прізвище, ім`я та по батькові, адреса одержувача аліментів; дата та номер виданого виконавчого листа, а також по яке число стягнуто аліменти. Якщо є декілька виконавчих листів про сплату аліментів, то по кожному листу заповнюються окремі підпункти 11.1; 11.2; 11.3 тощо;

у пункті 12 - інформація про звільнення військовослужбовця з посади, зарахування його в розпорядження відповідних командирів (начальників) і виключення його зі списків особового складу військової частини; посада особи, яка видала наказ про звільнення (відсторонення, усунення) військовослужбовця з посади, а також найменування посади звільненого з посади військовослужбовця; дата, номер наказу про звільнення (відсторонення, усунення), а також дата зарахування в розпорядження;

у пункті 13 - інформація про виплату інших видів грошового забезпечення, не передбачених формою грошового атестата;

у пункті 14 - правильність записів, здійснених у пунктах 1-13, засвідчується особистим підписом власника грошового атестата.

З аналізу даних правових норм слідує, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, з ним повинні провести розрахунок всіх належних до виплати сум та видати грошовий атестат, в якому, зокрема, зазначається інформація про виплачені військовослужбовцю за час проходження служби основні та додаткові види грошового забезпечення, виплачену грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, суми виплаченої одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби та інші види грошового забезпечення, не передбачені формою грошового атестата,

Що стосується позовних вимог в частині не нарахування та невиплати грошової компенсації за не використані дні щорічної відпустки за 2022 рік, невиплати грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2023 рік, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ст.10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Пунктом 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Згідно пункту 3 розділу ХХХІ Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня; тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня; тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня; тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня.

Відповідно до пункту 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки.

Спірним у даній справі є саме невиплата ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 р. № 176 (по стройовій частині), позивачу щорічна відпустка за 2022 та 2023 роки не надавалася, у зв`язку з чим позивач має право на виплату компенсації за невикористані ним дні щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки.

Наявність даного права та механізм його реалізації також відображено у вищевказаному наказі, згідно абз.11 п.1 якого наказано виплатити грошову компенсацію ОСОБА_1 за 33 дні невикористаної щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки відповідно до абзацу другого пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". При цьому, позивач у позовній заяві не оскаржує кількість невикористаних днів щорічної відпустки за 2022, 2023 роки, а лише зазначає про не нарахування та невиплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, 2023 роки.

В той же час суд звертає увагу на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 р. № 176 (по стройовій частині) позивачу нараховано грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки, які сукупно становлять 33 дні.

Згідно грошового атестату військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 р. № 11/152 ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, 2023 роки у розмірі 24859,15 грн., що також підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2023 р. № 11/336.

Відображення виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, 2023 роки у грошовому атестаті позивача здійснено у відповідності до вимог підпункту 11.2 пункту 11 Правил № 280, а достовірність вказаних в грошовому атестаті записів не оскаржується позивачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік та зобов`язання відповідача виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 та 2023 роки.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 11751,60 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

В силу приписів пунктів 1, 2, 4 розділу XXXII Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні зі служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 р. № 460 (далі - Порядок та умови № 460).

Згідно пунктів 1, 2, 5 Порядку та умов № 460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої п.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Аналіз даних правових норм вказує на те, що позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби за станом здоров`я, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абз.1 п.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ. Дане право не заперечується відповідачем.

Позивач у позовній заяві не оскаржує розмір одноразової допомоги при звільненні, а вказує на її невиплату.

Одна з матеріалів справи слідує, що згідно абз.7 п.1 витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 р. № 176 (по стройовій частині) наказано виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 11751,60 грн.

З метою реалізації вказаного права позивача військовою частиною НОМЕР_1 виплачено 11751,60 грн., що підтверджується грошовим атестатом військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 р. № 11/152 та довідкою військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2023 р. № 11/336.

Відображення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у грошовому атестаті позивача здійснено у відповідності до вимог підпункту 11.2 пункту 11 Правил № 280, а достовірність вказаних в грошовому атестаті записів не оскаржується позивачем.

За таких обставин позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 11751,60 грн. не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині не нарахування та виплати грошової компенсації за неотриману допомогу на оздоровлення за 2022 рік, невиплати грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у сумі 23599,23 грн. суд зазначає наступне.

Виплата грошової допомоги для оздоровлення встановлена розділом XXIII Порядку № 260, пунктами 1 та 2 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Відтак, грошова допомога для оздоровлення належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та надається військовослужбовцям, які набули право на отримання щорічної основної відпустки, на підставі наказу командира військової частини.

Згідно приписів Порядку № 260 позивач, як військовослужбовець, має право на отримання грошової допомоги для оздоровлення за 2022 та 2023 роки, що не заперечується відповідачем.

Звертаючись до суду із позовною заявою, зазначив про не нарахування та невиплати йому грошової компенсації за неотриману допомогу на оздоровлення за 2022 рік.

Між тим суд не погоджується з такими доводами позивача, так як згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2023 р. № 11/336 грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік виплачена позивачу в жовтні 2022 року у сумі 13625,70 грн. Доказів на підтвердження протилежного позивачем до суду не надано.

Також безпідставними є твердження позивача про обчислення грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 16 пункту 2 розділу І Порядку № 260 винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту) належать до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 встановлено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

З викладеного слідує, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, а отже не включається до грошового забезпечення для обрахунку грошової допомоги для оздоровлення.

Аналогічно не є додатковим видом грошового забезпечення і індексація, а тому вона також не повинна враховуватися до грошового забезпечення для обрахунку грошової допомоги для оздоровлення.

Окрім цього, відповідно до грошового атестату військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 р. № 11/152 ОСОБА_1 виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у сумі 23599,23 грн., що також підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2023 р. № 11/336.

Відображення виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у грошовому атестаті позивача здійснено у відповідності до вимог підпункту 11.2 пункту 11 Правил № 280, а достовірність вказаних в грошовому атестаті записів не оскаржується позивачем.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується позовних вимог в частині не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за неотриману матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік суд зазначає наступне.

Пунктом 1 розділу ХХIV Порядку № 260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 7 розділу ХХIV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" передбачене право командирів військових частин у межах наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового й начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їхнього місячного грошового забезпечення.

Перелік обставин, коли військовослужбовцю надається матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, регламентується окремим дорученням Міністра оборони України № 2683 від 01.02.2023 р.

Згідно пункту 6 вказаного доручення отримати допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на вирішення соціально-побутових питань можна виключно за наявності таких підстав: смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків; поранення військовослужбовця під час виконання завдань під час воєнного стану; у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини; порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та/або хімієтерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит B, C; безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою (сумарно більше як 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів; сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтерновані в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

За приписами пункту 9 розділу XXIV Порядку № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Аналіз даних правових норм свідчить про те, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється виключно за рапортом військовослужбовця з обґрунтуванням наявності визначених підстав, а умовами проведення означеного платежу є окреме рішення Міністра оборони України та фізична наявність видатків на асигнування у кошторисі Міністерства оборони України.

Тобто, основою виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є звернення військовослужбовця до командира військової частини з рапортом.

Однак позивач не надав доказів подачі такого рапорту (не зазначає про його подання і в позовній заяві), а відповідач у відзиві підтверджує той факт, що рапорту про виплату даної матеріальної допомоги від ОСОБА_1 не надходило.

За таких обставин (не подача рапорту) у військової частини НОМЕР_1 не виникає обов`язку на нарахування та виплату позивача матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки нарахування такої допомоги здійснюється виключно за рапортом військовослужбовця.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати належних сум при звільненні з військової служби та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум при звільненні з військової служби, то суд зауважує, що ці вимоги ОСОБА_1 пов`язує з не нарахуванням та невиплатою йому грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі 23599,23 грн., грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 11751,60 грн., грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2023 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік, грошової компенсації за неотриману матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової компенсації за неотриману допомогу на оздоровлення за 2022 рік, які є предметом позовної заяви у даній справі та не пов`язані з іншими виплатами.

В той же час за результатами розгляду даної справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік, грошової компенсації за неотриману матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової компенсації за неотриману допомогу на оздоровлення за 2022 рік та зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі 23599, 23 грн., грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 11751,60 грн., грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2023 рік, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік, грошову компенсацію за неотриману матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошову компенсацію за неотриману допомогу на оздоровлення за 2022 рік, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити вищезазначені виплати з компенсацією втрати частини доходу та нарахування і виплатити на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати вказаних сум.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (74334, Херсонська область, Бериславський район, с.Бургунка, ), третя особа: Міністерство оборони України (03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, буд.6, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко