Справа № 560/16815/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача в якому просить:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за новим місцем проживання;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити повторний розгляд заяви про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 10.05.2023 року та прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання.

В підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що є громадянкою України та перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в АР Крим як одержувач пенсії.

Позивач переїхала з території тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим та отримала статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02.08.2022 року № 3249-.

Виплата пенсії в АР Крим здійснювалася до 2014 року, а з початку 2014 року виплата на території України призупинена.

10.05.2023 року позивач звернулася до Пенсійного фонду України в м. Бориспіль з проханням про поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання.

Головне управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, листом від 17.05.2023 року № 82 повідомило позивача про те, що рішення про призначення пенсії позивачу може бути прийнято за наявності документів, що підтверджують припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації. Питання щодо направлення запиту про витребування пенсійної справи позивача до компетентного органу російської федерації може бути вирішено після припинення або скасування воєнного стану на території України, відновлення міжнародних поштових відправлень з врахуванням чинних на той час нормативно-правових та законодавчих актів.

Позивач не погоджується з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про поновлення виплати пенсії та вважає, що має право на відновлення пенсійних виплат, тому звернулася в суд з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача-Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подала в суд відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити.

Обгрунтовуючи заперечення позову, представник відповідача пояснила, що 10.05.2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.05.2023 року № 82, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку із відсутністю документів, підтверджуючих, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії, про що позивач повідомлена листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 12.05.2023 року № 1000-0202-8/47065.

За матеріалами пенсійної справи пенсійне посвідчення НОМЕР_1 від 19.05.2010 року про призначення позивачу пенсії за віком видано в м. Сімферополь АР Крим.

З 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, в зв`язку із чим, починаючи з 01.01.2023 року пенсії громадянам які проживали чи працювали на території російської федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В зв`язку із військовою агресією росії та введенням в країні воєнного стану, Укрпоштою повністю припинено поштове співробітництво та обмін поштою з країною-агресором. Поштові відправлення у цю країну не приймаються і не відправляються, відповідно Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не має можливості зробити запит пенсійної справи позивача для переведення пенсії.

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Також представник відповідача вважає, що не підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., оскільки наявними матеріалами справи не підтверджено обставини надання позивачу правової допомоги адвокатом, а також сплати позивачем вказаної суми.

Представник відповідача-Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у відзиві на позов заявила клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Вирішуючи зазначене клопотання суд враховує, що частиною 6 статті 262 КАС України передбачено право суду відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а саме: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Так як дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року до участі в справі залучено як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідач-Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відзив на позовну заяву протягом установленого строку в суд не подав, хоча ухвалу про притягнення в якості другого відповідача отримав 3 січня 2024 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховує наступне.

Судом встановлено, що 10.05.2022 року позивач звернулася до відділу обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо переведення її пенсійної справи за новим місцем проживання з смт. Первомайське АР Крим.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.05.2022 року № 1000-0202-8/47065 позивачу надана відповідь на її звернення із якого вбачається, що в зв`язку із тим, що на даний час триває повномасштабна війна росії проти України, доставка поштових відправлень АТ "Укрпошта" до росії припинена.

Виходячи з вищезазначеного, надіслати запит на витребування пенсійної справи наразі немає можливості.

10.05.2023 року позивач звернулася до Бориспільського об`єднаного управління ПФУ Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Подана заява та додані до неї документи прийняті 10.05.2023 року та зареєстровані у пенсійному органі за № 3035, що підтверджується копією розписки-повідомлення.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ пенсійного органу, що призначає пенсію-Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.05.2023 року № 82 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю документу про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії (підпункт 8 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1).

Інформація щодо отримання пенсії ОСОБА_1 , та строків її виплати відсутня.

Відсутнє право на призначення (поновлення) пенсії, оскільки відсутня причина закриття виплати пенсії.

Право позивача на призначення пенсії виникне лише після припинення виплати на території російської федерації.

Вік заявника становить 68 років, страховий стаж особи становить 43 роки 4 місяці 29 днів.

Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 65 років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, (далі-Закон № 1058-IV).

Вказаний Закон набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до статті 4 цього Закону, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються:

-види пенсійного забезпечення;

-умови участі в пенсійній системі чи її рівнях;

-пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат;

-джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення;

-умови, норми та порядок пенсійного забезпечення;

-організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

В солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування призначається пенсія за віком, що передбачено пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV.

Згідно із пунктом 1 статті 21 Закону № 1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. № 794, (далі Положення № 794).

Відповідно до пунктів 2, 3 вказаної постанови, КМ України доручив Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією забезпечити з 1 жовтня 1998 р. впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, та установив, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Пунктом 1 Положення № 794 встановлено, що персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно із пунктами 5, 7 Положення № 794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Уповноважений орган:

-створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб;

-забезпечує автоматизоване використання відомостей про фізичних осіб для визначення права на виплати за пенсійним страхуванням та розміру цих виплат.

Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частин 1, 4 та частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року-за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Частиною 1, 3 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із частинами 1, 2 статті 49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до пункту 14-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, установлено, що громадяни України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії та соціальні послуги від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, мають право на отримання виплат згідно з цим Законом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затвердило "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Згідно із пунктом 1.1 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії-додаток 1), подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1, розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234.

Внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Згідно із пунктами 1.7, 1.8 Порядку № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1, встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії.

Зокрема згідно із підпунктом 9) пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1, визначено перелік документів які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема в тому числі додаються такі документи:

-документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб-платників;

-документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1, а у разі необхідності-за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);

-для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5);

-заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку № 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу;

2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).

Громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Відповідно до пункту 2.9 Порядку № 22-1, під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України.

В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1, заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно із пунктами 4.3, 4.7, 4.9 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається відповідно до Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 03 листопада 2017 року № 26-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2017 року за № 1464/31332.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку № 22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.

Для здійснення виплати пенсії громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, електронна пенсійна справа передається до органу, що призначає пенсію, визначеного постановою правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-4 «Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за № 804/25581.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично-не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" і пункту 14-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кабінет Міністрів України постановою від 2 липня 2014 р. № 234 затвердив Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, (далі Порядок № 234).

Згідно із пунктом 1, цей Порядок визначає механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду Російської Федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у Російській Федерації.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" установлено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи Пенсійного фонду України ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Аналіз змісту наведених правових норм, дає суду підстави зробити такі висновки:

-право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 та більше років, мають особи за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV;

-призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених Законом № 1058-IV;

-звернення за призначенням (перерахунком), поновленням пенсії здійснюється шляхом подання особою заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку), поновлення пенсії;

-пунктом 2.1 Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії, зокрема, до такої заяви додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Обов`язок додання документу про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії, покладено на пенсійний орган, що призначає пенсію. Вказана правова норма стосується тільки для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації;

-пунктом 2.8 Порядку № 22-1 визначено порядок поновлення виплати пенсії;

-призначення, відновлення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб;

-поновлення пенсії можливе після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати, здійснюється за документами, що є в пенсійній справі які відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії;

-основним документом, що підтверджує трудовий (страховий) стаж в період до 1 січня 2004 року-дати набрання чинності Закону № 1058-IV, є трудова книжка;

-страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

-відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637.

Беручи до уваги наведені правові норми чинного законодавства та встановлені у справі обставини, суд робить висновок про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із розрахунком страхового стажу, обчисленого пенсійним органом при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком, страховий стаж ОСОБА_1 , становить 43 роки 4 місяці 29 днів станом на дату подання заяви-10.05.2023 року.

Позивач 01 січня 2010 року досягла віку 55 років, за наявного страхового стажу не менше 5 років на дату досягнення такого віку відповідно до записів у трудовій книжці від 1 серпня 1973 року б/н, що відповідає вимогам статті 26 Закону № 1058-IV в такій редакції: "Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками-55 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років", яка була чинною на дату досягнення позивачем пенсійного віку 55 років.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 року, стаття 26 Закону № 1058-IV Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, викладена в новій редакції, а саме: "Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років".

В такій редакції стаття 26 Закону № 1058-IV була чинною до 11.10.2017 року.

В зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII, починаючи з 11.10.2017 року, частина 1 статті 26 Закону № 1058-IV викладена в чинній редакції на дату вирішення спору, а саме: "Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року".

01.01.2010 року позивачу виповнилося 55 років, згідно із записами у трудовій книжці від 1 серпня 1973 року б/н її страховий стаж становить не менше п`яти років, що відповідає вимогам статті 26 Закону № 1058-IV в редакції статті, яка була чинною до 01.10.2011 року.

01 січня 2015 року позивач досягла віку 60 років за наявного страхового стажу не менше 15 років відповідно до записів у трудовій книжці від 1 серпня 1973 року б/н, що відповідає вимогам статті 26 Закону № 1058-IV в редакції статті, яка була чинною до 11.10.2017 року.

Таким чином суд робить висновок, що починаючи з 02.01.2010 року у позивача виникло право на призначення їй пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV в редакції статті яка була чинною до 01.10.2011 року, також вона мала право на призначення пенсії за віком і в послідуючих періодах.

Згідно із змістом копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , серії НОМЕР_1 , виданого 19.05.2010 року Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер особового рахунку НОМЕР_3 , пенсійним органом АР Криму ОСОБА_1 призначена пенсія за віком довічно.

Вказане пенсійне посвідчення є документом який підтверджує призначення особі пенсії.

Із пояснень позивача, наведених у мотивувальній частині позовної заяви вбачається, що виплата призначеної пенсії припинена в зв`язку із окупацією АР Крим.

Так як страховий стаж позивача станом на 01.01.2010 року після досягнення віку 55 років становить не менше 5 років на дату досягнення пенсійного віку і такі обставини відповідають вимогам статті 26 Закону № 1058-IV, в редакції статті яка була чинною до 01.10.2011 року, страховий стаж станом на 01 січня 2015 року після досягнення віку 60 років становить не менше 15 років на дату досягнення пенсійного віку і такі обставини відповідають вимогам статті 26 Закону № 1058-IV, в редакції статті яка була чинною до 11.10.2017 року, на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії від 10.05.2023 року після досягнення віку 68 років, страховий стаж позивача становить більше 43 років, що відповідає вимогам статті 26 Закону № 1058-IV, яка чинна на дату вирішення спору, суд вважає, що позивач має право на поновлення призначеної їй в 2010 році пенсії за віком, виплата якої припинена з інших причин, а саме: окупації росією АР Крим з 2014 року.

10.05.2023 року позивач звернулася до пенсійного органу фактично із заявою про призначення пенсії за віком, оскільки у заяві відсутні будь-які помітки чи записи про те, що заявник звертається із такою заявою саме для поновлення виплати призначеної пенсії, враховуючи, що додатки до Порядку № 22-1 та сам Порядок № 22-1 не передбачають окремої форми заяви для поновлення виплати призначеної пенсії.

Із змісту розписки-повідомлення про прийняття 10.05.2023 року від позивача заяви про призначення пенсії за віком та доданих до неї документів, зареєстрованих в Бориспільському об`єднаному управлінні ПФУ за № 3035, позивач не надала копію пенсійного посвідчення разом із заявою про призначення пенсії за віком від 10.05.2023 року, копія пенсійного посвідчення додана позивачем тільки до матеріалів судової справи разом із позовною заявою.

За таких обставин відповідач-Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком за вищевказаних підстав, але щодо поновлення виплати пенсії пенсійний орган рішення не приймало, мотивуючи це тим, що інформація щодо отримання пенсії ОСОБА_1 , та строків її виплати, відсутня.

Разом з тим суд вважає, що при прийманні документів від позивача працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області при належному виконанні вимог, передбачених пунктом 4.2 Порядку № 22-1 мав можливість встановити дійсне волевиявлення позивача при зверненні із заявою про призначення пенсії, для чого необхідно було надати позивачу інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії, надіслати запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку, згідно якого Інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Тільки після виконання всіх необхідних дій працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності потрібно було визначити структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

В свою чергу Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при розгляді заяви позивача від 10.05.2023 року про призначення пенсії за віком, враховуючи вік позивача, розмір її страхового стажу, наявність довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та отримання додаткової інформації від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про те, що 10.05.2022 року позивач зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про переведення пенсійної справи за новим місцем проживання із смт. Первомайське АР Крим, мало можливість вирішити питання щодо поновлення виплати пенсії позивача за наявними документами, але не вчинило відповідних дій, натомість прийнявши рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.

Така бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розцінюється судом як протиправна, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства, що як наслідок призвела до порушення права позивача на поновлення належних позивачу пенсійних виплат за призначеною їй пенсією за віком, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в яких вона просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за новим місцем проживання частково, а саме: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати призначеної пенсії за новим місцем проживання за результатами розгляду її заяви про призначення пенсії від 10.05.2023 року.

Що стосується безпосередньо відповідності прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення від 17.05.2023 року № 82 вимогам чинного законодавства, суд бере до уваги таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.05.2023 року № 82, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю документу про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії, який в свою чергу отримується за запитом органу, що призначає пенсію від органів пенсійного забезпечення російської федерації, необхідно визнати протиправним та скасувати, оскільки такий документ не є обов`язковим для внутрішньо переміщених осіб при призначенні пенсії за віком.

Пенсійний орган при прийняті рішення про призначення, проведення перерахунку, поновлення пенсії щодо внутрішньо переміщеної особи зобов`язаний керуватися правовими нормами постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637.

Суд бере до уваги те, що рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії взагалі заперечує право позивача на отримання пенсійних виплат за пенсією за віком в зв`язку з неможливістю отримання довідки яка не є обов`язковою для внутрішньо переміщених осіб при прийнятті рішення щодо призначення, відновлення та продовження виплати пенсій.

Відповідно до копії довідки від 02.08.2022 № 3249- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , є внутрішньо переміщеною особою.

Суд при вирішенні спору використовує правові норми постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637, згідно яких призначення, відновлення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, які зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, тому наявність довідки про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії не передбачена, її ненадання особою яка звертається із заявою про призначення пенсії, а також неможливість отримання за запитом пенсійного органу такої довідки за будь-яких причин, не є правовою підставою для відмови у призначенні пенсії, або прийняття рішення про відмову у поновленні її виплати за наявних доказів призначення особі пенсії, отримання нею пенсійних виплат та припинення проведення таких пенсійних виплат за інших обставин.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Враховуючи наведене, суд робить висновок про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.05.2023 року № 82, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю документу про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії, необхідно визнати протиправним та скасувати, оскільки наявність довідки про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії, не передбачена для внутрішньо переміщених осіб, які зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Що стосується позовної вимоги в якій позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити повторний розгляд заяви про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 10.05.2023 року та прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання, суд вважає, що така позовна вимога підлягає задоволенню частково, беручи до уваги таке.

Як зазначено вище у мотивувальній частині позову, згідно із частиною 2 статті 49 Закону № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії (пункт 2.8 Порядку № 22-1).

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відсутність матеріалів пенсійної справи за якими позивачу була призначена пенсія за віком за місцем її проживання в АР Крим не позбавляє можливості пенсійного органу провести розрахунок розміру пенсії позивача за три роки до дня звернення за поновленням призначеної пенсії.

Суд вважає, що в пенсійній справі є достатньо документів які відповідають вимогам чинного законодавства для того щоб прийняти рішення про поновлення виплати призначеної позивачу пенсії за віком, незважаючи на відсутність пенсійної справи на підставі якої позивачу була призначена пенсія за місцем її реєстрації в АР Крим, із врахуванням частини 1 статті 46 Закону № 1058-IV, зважаючи також на наявність відповідних баз даних в інформаційних системах.

Суд вбачає власну вину позивача в неотриманні своєчасно нарахованих сум пенсії, на виплату яких вона як пенсіонер мала право, оскільки поновлення виплати пенсії проводиться тільки за особистим зверненням особи якій зупинено виплату пенсії.

Прийняття рішення про поновлення виплати пенсії проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем проживання особи яка звернулася із заявою про поновлення пенсії в зв`язку із тим, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, також електронна пенсійна справа передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи у разі прийняття рішення про відмову у призначенні, перерахунку пенсії, поновленні виплати раніше призначеної пенсії, переведенні з одного виду пенсії на інший.

На підставі наведеного суд робить висновок про те, що необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти рішення про поновлення пенсії ОСОБА_1 за новим місцем проживання, тобто у м. Бориспіль Київської області із врахуванням частини 1 статті 46 Закону № 1058-IV, днем звернення за поновленням пенсії вважати день звернення позивача із заявою про призначення пенсії, тобто 10.05.2023 року.

Суд не бере до уваги пояснення відповідача, наведені у відзиві на позов, якими він обгрунтовує не визнання позовних вимог, оскільки вони заперечуються обставинами, встановленими при вирішенні спору.

Підсумовуючи викладене, аналізуючи все в сукупності, суд вважає, що позов обгрунтований частково, доведений дослідженими доказами частково, тому підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає та враховує наступне.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частинами 1, 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частинами 4, 5 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частинами 6, 7 статті 134 КАС України, разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що представником позивача, адвокатом Сациком Р.В., в позовній заяві заявлено про розподіл судових витрат на правничу допомогу у справі та подано докази на підтвердження понесених витрат, зокрема:

- засвідчену копію ордера та свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю;

- засвідчену копію договору №1058 від 22.08.2023 про надання правової допомоги позивачу адвокатським бюро "Романа Сацика";

- додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 22.08.2023;

- акт про надану правову допомогу №1 від 25.08.2023 на суму 7000, 00 грн.;

- детальний опис робіт (наданих послуг) від 25.08.2023;

- квитанція про оплату №3170408 від 25.08.2023.

Суд наголошує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо не співмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

У поданому відзиві відповідач заперечує щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., та зазначає, що судом має бути враховано пункт 4 частини 5 статті 134 КАС України, а саме: відсутність впливу вирішення даної справи на репутацію позивача та відсутність публічного інтересу до даної справи. Вказує, що позовна заява по цій категорії справ є типовою і не потребує складних правових досліджень.

Суд, дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат та врахувавши позицію відповідача, дійшов висновку про не співмірність наданих послуг на професійну правничу допомогу з їх оплаченою вартістю, та не вважає їх розмір обґрунтованим та розумним.

На переконання суду, вивчення та правовий аналіз матеріалів у цій справі для професійного досвідченого адвоката, наслідками чого є більш технічний підхід (викладення фактичних обставин справи та посилання на відповідні норми), не вимагали великого обсягу аналітичної роботи та затрат часу.

Враховуючи, що ця справа належить до категорії справ незначної складності, обсяг доказів є незначним, судове засідання не проводилось, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню.

Співмірними витратами на відшкодування витрат на правову допомогу зі складання адміністративного позову, щодо витраченого часу, складністю справи та розгляду справи судом, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду буде 1000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.05.2023 року № 82, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю документу про те, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувач пенсії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неприйняття рішення про поновлення пенсії ОСОБА_1 за новим місцем проживання у м. Бориспіль Київської області за результатами розгляду її заяви від 10.05.2023 року про призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти рішення про поновлення пенсії ОСОБА_1 за новим місцем проживання у м. Бориспіль Київської області із врахуванням частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV; при визначені строку виплати пенсії за минулий час, днем звернення за поновленням пенсії вважати день звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, тобто 10.05.2023 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн., (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 грн., (п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн., (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 грн., (п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області ( вул. Саєнка Андрія,10, м. Фастів Київська область, 08500) , код ЄДРПОУ - 22933548)

Головуючий суддя В.К. Блонський