Справа № 420/9472/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/9472/23

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Осіпова Ю.В.,

- Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа - Міністерство оборони України про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення та всі інші виплати,

В С Т А Н О В И Л А :

28 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 07.05.2022 року № 15-PC в частині увільнення від займаної посади і зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 07.05.2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , начальника відділення фельд`єгерського поштового зв`язку - начальника обмінного пункту військової частини НОМЕР_3 ;

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2022 року № 94 в частині увільнення від займаної посади, зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 07.05.2022 року та зняття з усіх видів забезпечення з 07.05.2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 , начальника відділення фельд`єгерського поштового зв`язку - начальника обмінного пункту військової частини НОМЕР_3 .

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та всі інші виплати за період з 07 травня 2022 року по 10 серпня 2022 року згідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що перебуваючи в м.Херсоні під окупацією, весь час продовжувала сумлінно нести військову службу на благо Батьківщині, з травня 2022 року їй припинили виплачувати грошове забезпечення та інші виплати, передбачені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018.

З 07.05.2022 року по 10.08.2022 року вона не отримувала грошове забезпечення, оскільки відповідно до наказів відповідачів була увільнена від займаної посади і зарахована у розпорядження командира з підстав нібито порушення нею підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ. Позивачка вважає, що нею не порушувалось Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, а тому накази в/ч НОМЕР_2 від 07.05.2022 № 15-РС та в/ч НОМЕР_1 від 28.05.2022 № 94 є незаконними та підлягають скасуванню.

Військова частина НОМЕР_2 заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.05.2022 № 15-РС позивачку було увільнено від займаної посади та виведено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 у зв`язку із відсутністю понад десять діб та невиходом у визначені райони. Доведення до зацікавлених осіб такої категорії наказів нормами Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124, не передбачено, а тому аргумент позивачки в частині того, що їй не довели наказ - є безпідставним. ОСОБА_2 вживав всіх можливих заходів щодо забезпечення безпечного виходу підпорядкованого йому особового складу з окупованої території з метою збереження їх життя і здоров`я. Його вимоги не суперечили нормам чинного законодавства України, були законними у розумінні положень ч. 2 ст. 41 КК України і підлягали виконанню штаб-сержантом В.Прісіч. Враховуючи зазначене та відсутність позивачки на військовій службі у визначеному районі дислокації військової частини НОМЕР_3 , грошове забезпечення позивачці не виплачувалось у відповідності до вимог чинного законодавства України. Крім того, з сукупного аналізу матеріалів позовної заяви та з урахуванням встановлених законодавством приписів щодо строку звернення до суду вбачається, що позивачка пропустила строк звернення до суду з позовом. Відповідачем наголосив, що будь-якої вини чи протиправних дій з боку Військової частини НОМЕР_2 стосовно позивачки допущено не було.

Військова частина НОМЕР_1 також заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_2 від 29.03.2022 року № 350/174/20/560/пс службове розслідування щодо невиходу з окупованої території у визначені райони дислокації військової частини НОМЕР_3 штаб-сержанта ОСОБА_3 не проводилось у зв`язку з тим, що обставини, які мали значення для прийняття рішення командиром військової частини НОМЕР_2 , не потребували додаткового встановлення (уточнення). Позивачка в обґрунтуванні позову навела обставини і події, які мали місце до або після спірного періоду та не стосуються предмету спору. Військова частина НОМЕР_1 підпорядковується військовій частині НОМЕР_2 . Позивачка була зарахована наказом № 15-РС в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення № 1153/2008, згідно з яким була відсутня на службі у визначеному районі розташування військової частини НОМЕР_3 без поважних причин понад десять діб, рішення командира військової частини НОМЕР_1 про зняття позивачки з 07 травня 2022 року з усіх видів забезпечення, у тому числі грошового, є законним та обґрунтованим, і підстав для зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці грошове забезпечення та всі інші виплати за період з 07.05.2022 року по 10.08.2022 року немає. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.08.2022 року № 197 позивачку з 08 серпня 2022 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Відповідно до наведених у заяві підстав позову позивачкою невірно визначено спірний період.

Міністерство оборони України надало пояснення по справі, в яких, зокрема зазначило, що позивачка була своєчасно повідомлена про наказ щодо необхідності вибути з окупованої території та прибути для несення служби у визначений район розташування військової частини НОМЕР_1 заступником командира ОСОБА_4 , а також про шляхи виходу з окупованої території, однак на відміну від інших її колег, ОСОБА_1 наказ не виконала. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт наголошує, що судом першої інстанції не враховано, що фактично наказу про вихід із окупованого міста Херсона не існувало та, як наслідок, такий наказ не міг бути доведений до позивача. Позивач зазначає, що від командира ОСОБА_5 їй поступала лише пропозиція про виїзд, від якої вона відмовилась. Крім того, апелянт наголосила, що у відповідачів не має належних доказів про відсутність позивача за місцем дислокації ВЧ НОМЕР_3 , окрім рапорту майора ОСОБА_5 , який сам обвинувачувався та притягувався до кримінальної відповідальності (за державну зраду). Апелянт також зазначила, що командування військової частини НОМЕР_2 , отримавши рапорт ОСОБА_5 від 04.05.2022 року, безпідставно не призначило та не провело службове розслідування з метою перевірки фактів, що в ньому зазначені, внаслідок чого видало протиправний наказ № 15-РС від 07.05.2022 року в частині увільнення позивача від займаної посади і зарахування її в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , що в свою чергу призвело до прийняття протиправного наказу від 28.05.2022 року № 94 про зняття з усіх видів забезпечення з 07.05.2022 року, що мало наслідок у вигляді неотримання грошового забезпечення та всіх інших виплат за період з 07.05.2022 року по 10.08.2022 року.

Відповідачі надали відзиви на апеляційну скаргу, в якому просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 проходила військову службу на посаді начальника відділення фельд`єгерського-поштового зв`язку начальника обмінного пункту військової частини НОМЕР_3 у

АДРЕСА_1 від 04.05.2022 до начальника відділу зв`язку та інформаційних систем штабу ВЧ НОМЕР_2 , командир військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 надав клопотання про виведення в розпорядження особовий склад військової частини НОМЕР_3 в кількості 4 (чотирьох осіб), який залишився на окупованій території та не виконує свої службові обов`язки, у т.ч. ОСОБА_1 . Вищевказані військовослужбовці під різним приводом не бажають виїжджати з окупованої території. ОСОБА_6 особисто пропонував 14.04.2022 свій автомобіль для виходу, але отримав відмову у зв`язку з небажанням виходу.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 7 травня 2022 року № 15-РС, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України військовослужбовців, які були відсутні понад десять діб, у зв`язку з невиходом у визначені райони дислокації військової частини та потраплянням в оточення, увільнено від займаних посад і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 7 травня 2022 року, в т.ч. позивачку.

Рапортом від 28.05.2022 до командира Військової частини НОМЕР_1 командир військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , просив відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) № 15-РС від 7 травня 222 року зняти з усіх видів забезпечення військовослужбовців, в тому числі позивачку.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2022 року № 94 відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України осіб рядового та сержантського складу увільнено від займаних посад, зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 та знято з усіх видів забезпечення з 7 травня 2022 року, у т.ч. позивачку.

Відповідно до витягу з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 23 червня 2022 року № 194-РС відповідно до пунктів 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України увільнено від займаних посад і призначено в штаб - сержанта ОСОБА_1 , начальника відділення фельд`єгерсько-поштового зв`язку - начальника обмінного пункту військової частини НОМЕР_3 , старшим оператором відділення спеціальних операцій групи спеціальних операцій роти спеціальних операцій загону спеціальних операцій Військової частини НОМЕР_4 , ВОС- 107923Ф.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 10.08.2022 року № 170, позивачку, призначену наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.06.2022 № 194-РС на посаду старшого оператора відділення № 2 групи спеціального призначення №3 роти спеціального призначення №1 загону спеціальних операцій №10 військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 , ВОС - 107920Ф/040, яка прибула із військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), з 10.08.2022 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважається такою, що 10.08.2022 справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою. Встановлено 8 тарифний розряд у розмірі 3080 гривень на місяць, шпк «Сержант». Наказано виплачувати щомісячну премію у розмірі 130% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням, вислуги років з урахуванням коефіцієнту збільшення 1,35 та спеціальну надбавку військовослужбовцям Сил спеціальних операцій Збройних Сил України в розмірі 50% п`ятикратного прожиткового мінімуму громадян для працездатних осіб.

Позивачка вважає накази командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 7 травня 2022 року № 15-РС та командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2022 року № 94 протиправними, у зв`язку із чим звернулась з даним позовом до суду.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка заступник командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_7 зазначив, що 06.04.2023 він виїхав з Херсону пізніше получив розпорядження щодо виводу людей і формування станції Первомайськ. Після виїзду за допомогою телефонного зв`язку повідомив особовий склад в тому числі ОСОБА_1 , але вона зазначила, що у зв`язку з наявністю дітей (один з яких є особою з обмеженими можливостями), а також тим, що чоловік в минулому працівник СБУ, вона не мала можливості виїхати. Позивачка збирала відомості щодо переміщення російських військ, знаходження техніки і передавалась дані для подальшої обробки інформації. Будь-які дії відбувалися за власною ініціативою. Від ВЧ НОМЕР_2 прийшло розпорядження вивести до 21.04.2022 особовий склад, сформувати станцію. Наказ надавався усно, як виїхати не вказувалось, маршрутів не було. Виїхав з окупованої території своїм маршрутом і рекомендував людям також їхати тим маршрутом. Зазначав, що, коли особисто виїжджав, то на блокпостах, розташованих на його маршруті списків з прізвищами осіб не було. Вказав, що 10-11 квітня 2022 довів інформацію щодо свого маршруту виїзду в тому числі Прісіч, цим маршрутом виїхало ще 5 чоловік із 8 службовців відділення. 11.04.2022 отримав розпорядження від командира військової частини НОМЕР_2 . Розпорядження було в письмовому вигляді з грифом секретності, тому він не міг з ним ознайомити в письмовій формі. Розпорядження свідок довів позивачу в усній формі по телефону. Будь яких гарантій безпечного виїзду не було, як виводити особовий склад вказано не було зазначалось лише, що потрібно це зробити до 21.04.2023.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були обґрунтовані підстави винести спірні накази про увільнення з займаної посади, виведення в розпорядження та припинення виплат грошового забезпечення у період з 07.05.2022 по 10.08.2022, у зв`язку із відсутністю позивача за місцем дислокації військової частини.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно приписів ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 року затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Підпунктом 14 пункту 116 Положення № 1153/2008 встановлено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі, зокрема, якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Саме зазначений пункт положення став підставою для прийняття оскаржуваних наказів.

Як вбачається з матеріалів справи, невихід позивача з окупованої території міста Херсону станом на 07 травня 2022 року нею не заперечується. З викладеного слідує, що позивач була відсутня у визначеному районі розташування військової частини на підконтрольній Україні території.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

За визначенням, що міститься у ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно із ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до частини першої статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 цього ж Статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема: в) сувора догана; ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 84 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Вищевказані положення кореспондуються з Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 №608 а саме: службове розслідування може призначатися у певних випадках.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

З наведеного слідує, що проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою для притягнення військовослужбовця навіть до дисциплінарної відповідальності.

Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 28.05.2022 року № 94 штаб сержанта ОСОБА_1 з 7 травня 2022 року знято з усіх видів забезпечення, а наказом Міноборони України від 23.06.2022 року № 194-РМ призначено на нижчу посаду шпк «сержант» на «молодший сержант».

Враховуючи, що факт відсутності позивача за новим місцем дислокації військової частини не потребував додаткового доказування, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності необхідності, в даному випадку, для проведення службового розслідування задля уточнення причин відсутності позивача, оскільки ці обставини не підлягали додатковому встановленню.

Щодо зняття позивача з 07 травня 2022 року з усіх видів забезпечення, судова колегія зазначає наступне.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 (далі - Порядок № 260).

Згідно п.15 розділу І Порядку № 260, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Враховуючи, що позивач з 24 лютого 2022 року не вийшла з окупованої території у визначені райони дислокації ВЧ НОМЕР_3 , а отже була відсутня за місцем служби, дії військової частини щодо призупинення виплати грошового забезпечення відповідають приписам Порядку № 260.

Отже помилковим є посилання позивача, що відповідно до п.1 розділу XXVIII Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці, оскільки в даному випадку застосуванню підлягає п.15 розділу І Порядку № 260.

Крім того, позивачем не заперечується, що протягом двох місяців, а саме березня квітня 2022 року, грошове забезпечення їй виплачувалось, навіть за відсутності її у районі дислокації військової частини.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко