Справа № 480/9114/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 р.Справа № 480/9114/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023, (головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар) по справі № 480/9114/23

за позовом ОСОБА_1

до НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;

- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч9953) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення з 30.01.2020 по 20.04.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 рік, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляд, відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

11.09.2023 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) подав суду відзив на позов, в якому заявив клопотання про залишення його без руху з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк для усунення її недоліків шляхом направлення до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин такого пропуску та наданням відповідних доказів.

На виконання вимог ухвали суду, позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню шестимісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

При цьому, зауважив, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду в указаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення без розгляду позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу з боку держави.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 позовну заяву залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України місячний строк звернення до суду з цим позовом без поважних причин.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, оскільки дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Вказує, що спірні правовідносини стосуються виплати компенсації втрати частини доходу заробітної плати, а тому на них поширюються норми ч.2 ст. 233 КЗпП України, які є спеціальними по відношенню до ч. 5 ст. 122 КАС України.

Крім того, звертає увагу, що судом першої інстанції залишено поза увагою Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 у якому зроблено висновок, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення компенсації втрати частини доходів заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком, незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Просить врахувати постанови Верховного Суду від 27.04.2023 у справі № 300/4201/22, від 29.11.2022 у справі № 200/4481/21.

НОМЕР_4 прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) (далі - відповідач) не подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст.229, ч. 1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частинами 3, 5 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами частин 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Як вбачається з матеріалів справи та змісту позову, ОСОБА_1 виплата грошового забезпечення з 30.01.2020 по 20.04.2023, грошової допомоги на оздоровлення , грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 рік виплачена позивачу лише 20.04.2023 на виконання судового рішення від 27.01.2023 .

30.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.

У відповідь на звернення, 15.06.2023 листом 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, повідомив позивача про відсутність правових підстав для виплати компенсації втрати частини доходів громадян, оскільки вказані ним виплати проведені на виконання судового рішення.

Не погодившись із відмовою 16.08.2023 позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

За висновком суду першої інстанції позивач пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України як норми спеціального процесуального закону та поважних підстав такого пропуску не навів.

Надаючи оцінку висновкам суду щодо застосування строків звернення до суду колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що грошова допомога на оздоровлення за 2020 рік, для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, одноразова грошова допомога при звільненні, грошова компенсація за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020 рік є складовими заробітної плати та у разі несвоєчасної їх виплати провадиться компенсація відповідно до діючого законодавства.

На належності сум компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013. Конституційний Суд України вказав, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Таким чином, враховуючи те, що компенсація втрати частини доходів є компенсаційною виплатою та є складовою належної працівникові заробітної плати, колегія суддів дійшла висновку про те, що в цьому випадку цей спір виник у зв`язку із оплатою праці.

За наведеного колегія суддів зазначає, що спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 ст. 122 КАС України.

Водночас указані положення КАС України не містять норми, які б регулювали порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Разом з тим, такі правовідносини регулюються положеннями ч. 2 ст. 233 КЗпП України, яка на момент їх виникнення була викладена у такій редакції: «Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Аналогічна правові позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, від 17 серпня 2023 року у справі № 380/14039/22, від 08 листопада 2023 року у справі № 380/8154/23.

З огляду на вказане, висновки суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин ч. 5 ст. 122 КАС України та пропуску позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки до спірних правовідносин застосуванню підлягають приписи ст. 233 КЗпП України у частині, що стосується строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці та які мають перевагу в застосуванні перед ч. 5 ст. 122 КАС України.

Водночас, доводи апелянта про те, що строк звернення до суду з цим позов не обмежується будь-яким строком, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що вказаним рішенням суд надавав офіційне тлумачення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у редакції до змін, внесених у вказану статтю Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, відповідно до якої звернення до суду не обмежувалося будь-яким строком, однак після внесення вказаних змін, у справах про виплату працівнику всіх сум, що належать йому при звільненні, було встановлено тримісячний строк звернення до суду.

Враховуючи, що позивач отримав лист-відмову у виплаті компенсації втрати частини доходу 15.06.2023, а з позовом звернувся 16.08.2023, отже дотримався тримісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 233 КЗпП.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.241 КАС України, зокрема процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до п.п.7 ч.5 ст.243 КАС України окремим документом викладаються ухвали з питань продовження та поновлення процесуальних строків.

Разом з тим, суд першої інстанції надавши оцінку доводам, викладеним у клопотанні щодо поважності/неповажності наведених позивачем підстав пропуску строку, жодного процесуального рішення за наслідками його розгляду не прийняв.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим ухвала суду на підставі ст. 320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 310, 312, 315, 317, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 по справі № 480/9114/23 скасувати.

Адміністративну справу № 480/9114/23 направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 22.01.2024 року