Справа № 160/1850/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
22 січня 2024 р.Справа №160/1850/24
Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/1850/24,
19 січня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії Інгулецького об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо мобілізації ОСОБА_1 до Збройних Сил України та відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з наявністю дружини інваліда II групи;
- зобов`язати Інгулецький об`єднаний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з наявністю дружини інваліда ІІ групи.
Разом з позовом, позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити Інгулецькому об`єднаному районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії по призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Інгулецького об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що, на думку останнього, є протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, оскільки він має дружину з встановленою їй інвалідністю ІІ групи. При цьому, особа, яка має право на відстрочку, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації. Проте, йому вручено повістку на 03.01.2024 р., наказано з`явитись із речами, вказаними у повістці. Заявник вказує, що якщо його відправлять до військової частини, він набуде статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, відтак, таке рішення суду в частині зобов`язання надати відстрочку, неможливо буде виконати. Вчинення відповідачем дій щодо мобілізації позивача може унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Дослідивши заяву позивача про забезпечення позову та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно частини другої вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відтак, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання.
Суд встановив, що з 14.10.2022 р. ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , яка є інвалідом з дитинства другої групи.
Згідно з повісткою, яка підписана начальником Інгулецького об`єднаного РТЦК та СП, ОСОБА_1 наказано прибути 03.01.2024 р. на 10:00 на призив по мобілізації, при собі мати документи та речі, вказані на звороті повістки. Попереджено, що за неявку в указаний строк ОСОБА_1 буде притягнутий до відповідальності за законом.
02 січня 2024 р. начальник Інгулецького об`єднаного РТЦК та СП підписав лист, адресований адвокату Гука І.О., на запит від 28.12.2023 р., у якому повідомлено, що права на відстрочку ОСОБА_1 не має.
13 січня 2024 р. начальник Інгулецького об`єднаного РТЦК та СП підписав лист, адресований адвокату Гука І.О., на лист від 10.01.2024 р., у якому повідомлено, що 28.12.2023 р. розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо права на відстрочку та повідомлено йому про відмову у наданні відстрочки.
13 січня 2024 р. начальник Інгулецького об`єднаного РТЦК та СП підписав лист, адресований адвокату Гука І.О., на лист від 10.01.2024 р., у якому повідомлено, що 21.12.2023 р. розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову та відмовлено у її задоволенні.
Як зазначалось, предметом заяви про забезпечення позову є заборона Інгулецькому об`єднаному районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії по призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.
Суд звертає увагу, що заявник у прохальній частині заяви не уточнює, які саме дії по призову він просить суд заборонити вчиняти Інгулецькому об`єднаному районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки. Проте, у мотивувальній частині вказано, що у разі відправлення заявника з РТЦК та СП у військову частину призведе до набуття ним статусу військовослужбовця, що унеможливить відстрочку.
Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Суд встановив, згідно із даними повістки, ОСОБА_1 наказано прибути на призив по мобілізації до Інгулецького об`єднаного РТЦК та СП 03.01.2024 р., тобто у дату, яка на час подання заяви про забезпечення позову вже минула.
Відтак, призначений Інгулецьким об`єднаним РТЦК та СП день, у який могло бути здійснено відправлення у військову частину в рамках призову, вже минув, а тому у суду відсутні докази про те, що у подальшому будуть вчинені дії щодо призову ОСОБА_1 , зокрема, дій по відправленню у військову частину.
Таким чином, поданими доказами не підтверджуються доводи заявника про вірогідність на цей час набуття ним статусу військовослужбовця у зв`язку з відправленням з РТЦК та СП у військову частину, оскільки день, призначений для явки до РТЦК та СП вже минув.
Отже, наявними матеріалами не підтверджено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Крім того, позивач не надав суду належних та достовірних доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про очевидну протиправність дій відповідача щодо мобілізації позивача.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/1850/24 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строк, визначені частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко