Справа № 580/3737/23
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3737/23 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора України та Черкаської обласної прокуратури на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), в якому просила суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 1 від 15.03.2023 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора компетентності, професійної етики та доброчесності;

2) визнати протиправним на скасувати наказ керівника Черкаської обласної прокуратури № 55 к від 17.04.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області;

3) поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області з 17.04.2023

4) стягнути з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.04.2023 до моменту ухвалення рішення у справі;

5) стягнути з Черкаської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі в рівних частках;

6) рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала про те, що позивачем успішно пройдено два етапи атестації: складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. ОСОБА_1 зазначає, що 15.03.2023 проходила останній третій етап атестації - співбесіду, за результатами якої прийнято рішення № 1 про неуспішне проходження позивачем атестації, яке обґрунтоване про невідповідність позивача вимогам професійної компетентності, етики і доброчесності.

Наказом керівника Черкаської обласної прокуратури № 55 к від 17.04.2023 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 17.04.2023.

Щодо питання доброчесності ОСОБА_1 зазначила, що кадровою комісією не вивчались матеріали стосовно позивача, а саме достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або відповідності вартості майна, вказаного у декларації.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 1 від 15.03.2023 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора компетентності, професійної етики та доброчесності.

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Черкаської обласної прокуратури № 55 к від 17.04.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області.

Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області з 18.04.2023.

Стягнуто з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.04.2023 до 25.10.2023 у розмірі 43 995 грн 90 коп. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 7276 грн 25 коп. допущено до негайного виконання.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Офіс Генерального прокурора та Черкаська обласна прокуратура подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходила службу в органах прокуратури та з 14.06.2019 займала посаду начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури.

За результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, ОСОБА_1 набрала менше прохідного балу для успішного складання іспиту, у зв`язку з чим за результатами атестації 13.09.2021 кадрова комісія № 15 ухвалила рішення про неуспішне її проходження атестації та наказом керівника Черкаської обласної прокуратури від 21.10.2021 № 626к її було звільнено з посади начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області та з органів прокуратури.

Не погодившись із рішення кадрової комісії № 15, наказом від 21.10.2021 № 626к ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора та про визнання протиправним та скасування рішень і наказу, поновлення на посаді публічної служби, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.03.2022 у справі №580/9953/21, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2022, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 15 від 13.09.2021 № 141 та наказ керівника Черкаської обласної прокуратури від 21.10.2021 № 626к.

Оскільки рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.03.2022 про поновлення ОСОБА_1 прийнято до негайного виконання, її поновлено на публічній службі та допущено до повторної здачі іспиту та подальшого проходження атестації, який відбувся до прийняття рішення судом касаційної інстанції.

Згідно з положеннями п. 32 розділу V Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 року № 221 (далі - Порядок № 221), у випадку прийняття судом рішення про поновлення прокурора на посаді такий прокурор допускається до проходження того етапу атестації, за результатами якого кадровою комісією прийнято рішення про неуспішне її проходження.

В подальшому, ОСОБА_1 продовжила участь у процедурі атестації прокурорів з другого етапу та 15.03.2023 вперше проходила співбесіду із членами кадрової комісії.

За результатами співбесіди кадровою комісією № 14 прийнято 15.03.2023 рішення № 1 про неуспішне проходження позивачкою атестації, підставами якого стали висновки комісії про її невідповідність вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Наслідком вказаного рішення стало звільнення ОСОБА_1 з вказаної посади та органів прокуратури на підставі наказу Черкаської обласної прокуратури від 17.04.2023 № 55к.

Вважаючи вищевказаний наказ Черкаської обласної прокуратури від 17.04.2023 № 55к та рішення кадрової комісії № 14 від 15.03.2023 № 1 протиправними, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки, оскаржуване рішення кадрової комісії не містить мотивів, з яких комісія дійшла висновку про неуспішне проходження атестації позивачем, водночас, вимога про визнання протиправним та скасування наказу від 17.04.2023 № 55к є похідною, тому підлягає задоволенню

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає доводи апелянтів безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь- якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи І цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 4 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України «Про прокуратуру» забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (діє з 25 вересня 2019 року, далі - Закон № 113-IX) до Закону № 1697-VII були внесені зміни.

Зокрема, в тексті Закону №1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Згідно пунктів 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно з пунктом 11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

На виконання вимог Закону № 113-IX наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

Відповідно до пункту 1 розділу 1 Порядку № 221 атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX і цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Згідно з пунктами 2, 4 розділу 1 Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Предметом атестації є оцінка: професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та Пунктами 6-8 розділу I Порядку № 221 визначено, що атестація включає в себе три етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 11 Порядку №221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора. У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора. У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора. Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.

Згідно з пунктом 7 Порядку №221 повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

Відповідно до пункту 1, 2, 4 розділу IV Порядку №221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

До початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

Для виконанням практичного завдання прокурору видається чистий аркуш (аркуші) паперу з відміткою комісії. Комісія, у разі наявності технічної можливості, може забезпечити виконання прокурорами практичного завдання за допомогою комп`ютерної техніки.

Пунктами 8-11 розділу IV Порядку №221 визначено, що співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності скановані копії документів).

Згідно з пунктами 12-16 розділу IV Порядку №221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів:

1) дослідження членами комісії матеріалів атестації;

2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання;

Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Пунктом 12 Порядку № 233 передбачено, що рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Згідно пп. 2 пункту 19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Пунктом 6 розділу V Порядку №221 передбачено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (пункт 9 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ).

Згідно з пунктом 11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Відповідно до пункту 15 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Пунктом 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав:

1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;

3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;

4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Згідно пунктів 12, 13 розділу IV Порядку № 221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання. Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Відповідно до пунктів 14-16 розділу IV Порядку № 221 члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 успішно пройшла перші два етапи атестації та була допущений до співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Згідно оскаржуваного рішення Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 1 від 15 березня 2023 року комісією виявлено обставини, які свідчать про не відповідність начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

В оскаржуваному рішенні № 1 від 15 березня 2023 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації», зазначено, що під час проходження ОСОБА_1 співбесіди у кадрової комісії № 14 виникли запитання до прокурора у частині підтвердження законності джерел походження майна, достатнього для придбання нею 30.05.2020 житлової квартири у м. Черкаси, вартістю 838 000,00 грн. Надаючи пояснення з цього приводу кадровій комісії, ОСОБА_1 пояснила, що придбала зазначену квартиру за грошові кошти, одержані нею від близьких родичів у вигляді подарунків: 750 000,00 грн від матері та 100 000,00 грн від рідної сестри, що було своєчасно відображено ОСОБА_1 у відповідних майнових деклараціях. Щодо джерел походження наданих матір`ю прокурора грошових коштів у сумі 750 000,00 грн ОСОБА_1 повідомила, що її мати 28.05.2020 продала власну квартиру в м. Черкаси за 148 900, 00 грн, проте реальна вартість квартири склала 27 500 доларів США, що на момент продажу було еквівалентно сумі у 742 500, 00 грн.

Під час проходження співбесіди ОСОБА_1 підтверджено, що її рідна мати - ОСОБА_2 дійсно 28.05.2020 уклала договір купівлі-продажу (відчуження) житлової квартири із ОСОБА_3 , згідно з яким вартість об`єкту продажу становила 148 900, 00 грн, що відповідало вартості, встановленій на підставі звіту про незалежну оцінку ринкової вартості, складеного сертифікованим експертом-оцінювачем. У результаті укладення вищевказаного договору її мати отримала більшу суму грошових коштів, а саме: 27 500 доларів США, що було еквівалентно 742 500, 00 грн, про що свідчить відповідна розписка ОСОБА_2 про одержання нею від покупця зазначених коштів, яка була складена власноруч 28.05.2020. Відповідаючи на запитання членів кадрової комісії № 14 про те, чи була ОСОБА_1 безпосередньо присутньою під час укладання її матір`ю зазначеного правочину з продажу квартири, а також під час передання покупцем ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 27 500 доларів США, прокурор відповіла ствердно та повідомила, що відповідна розписка про одержання цих коштів складалася у її присутності.

Водночас, відповідаючи на запитання, чи була сплачена ОСОБА_2 приналежна до сплати сума податку з отриманих нею коштів, прокурор ОСОБА_1 повідомила, що податки за результатами укладення відповідного правочину за домовленістю між сторонами сплачував покупець, тому базою для оподаткування слугувала сума, зазначена в договорі купівлі-продажу, тобто 148 900,00 грн, а не реальна вартість проданої квартири.

Крім того, в оскаржуваному рішенні № 1 від 15 березня 2023 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації», зазначено, що з наведених пояснень прокурора слідує, що нею були прийняті в дар від матері та у подальшому використані для придбання власної квартири грошові кошти, одержані у результаті правочину, вчиненого у спосіб, спрямований на умисне заниження бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб та військовим збором. При цьому, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаною про обставини укладення її матір`ю відповідного правочину (включно з обставинами одержання реальної вартості проданого об`єкту), вона не могла не усвідомлювати, що з одержаних від продажу квартири грошових коштів мали бути сплачені відповідні податки.

Таким чином, кадрова комісія № 14 дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 були використані у власних цілях грошові кошти, одержані її матір`ю від правочину, вчиненого із умисним ухиленням від сплати податків та зборів, про що прокурор, з урахуванням встановлених обставин, не могла не бути обізнаною, проте прийняла їх у дар та розпорядилася ними на власний розсуд, що не відповідає встановленим стандартам доброчесності.

Також кадровою комісією № 14 взято до уваги факт наявності в матеріалах особової справи ОСОБА_1 довідки про результати таємної перевірки доброчесності від 26.07.2021 № 17/1 -7636ра-21, згідно з якою ОСОБА_1 вважається такою, що не пройшла таємну перевірку доброчесності. Зі змістом зазначеної довідки, як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_1 була ознайомлена під розпис 02.08.2021 та в судовому порядку її не оскаржувала.

У зв`язку з цим Кадрова комісія ухвалила рішення про неуспішне проходження атестації начальника Чорнобаївського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 в 2021 році Черкаською обласною прокуратурою проводилося службове слідування та за його результатами складено висновок.

Відповідно до висновку службового розслідування, проведеного в порядку таємної перевірки доброчесності фактів щодо можливої доброчесності від 25.06.2021 викладено у листі Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора інформація щодо недостовірності відомостей, поданих у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, не знайшла свого підтвердження.

Комісією Черкаської обласної прокуратури вирішено скерувати матеріали службового розслідування до Національного агентства з питань запобігань корупції та за результатами перевірки, проведеної НАЗК, у разі наявності підстав, вирішити питання про відповідальність ОСОБА_1

18.04.2023 року представником позивача адвокатом Ковдій М. було направлено запит до Національного агентства з питань запобігання корупції про надання інформації щодо результатів розгляду матеріалів службового розслідування Черкаської обласної прокуратури стосовно ОСОБА_1 .

Розглянувши запит Ковдій М . Департамент проведення спеціальних перевірок моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції листом від 26.04.2023 №461-07/8858-23 надав відповідь, в якій зазначив, що станом на 25.04.2023 повна перевірка декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування поданої ОСОБА_1 за 2020 рік Національним агентством не проводилась.

Щодо викладеної в матеріалах службового розслідування інформації стосовно можливого порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині запобігання та врегулювання конфлікту інтересів зазначає, що на осіб зазначених у пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюються обмеження, передбачені ст. 23 цього Закону, щодо подарунків.

Водночас в абз. 1 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» визначено умови та вартість подарунків, які можуть приймати особи, на яких поширюються обмеження цієї статті.

Згідно з п. 2 абз. 2 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» передбачене цією частиною обмеження щодо вартості подарунків не поширюється на подарунки, які даруються близькими особами.

Враховуючи викладене, а також те що подарунок ОСОБА_1 отримала від близької особи, уповноваженими особами Національного агентства щодо ОСОБА_1 не вживалися.

Крім того, 05.08.2021 до Черкаської обласної прокуратури надійшла відповідь на її лист від НАЗК, в якій роз`яснено, що відповідно до статті 23 Закону України «Про запобігання корупції» про можливість отримання подарунків від близьких осіб та відсутності підстав для вжиття заходів реагування ОСОБА_1 та повідомлено прокуратуру, що повна перевірка її декларації поданої за 2020 рік буде проведена в порядку черговості

Таким чином вбачається, що прокурор управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора О. Опішняк, не дочекавшись відповіді з НАЗК підготував довідку від 26.07.2021 № 17/1 - 7636ра - 21, згідно якої ОСОБА_1 вважається такою, що не пройшла таємну перевірку доброчесності, мотивувавши її тим, що службовим розслідуванням та додатковими перевірочними діями Генеральної інспекції встановлено, що саме на її прохання ОСОБА_3 , покупець квартири в ОСОБА_2 , при укладенні договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 28.05.2020 погодилася вказати у договорі замість реальної сплачених нею за квартиру АДРЕСА_2 , 00 грн значно меншу - 148 900, 00грн.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі також - Закон № 1700-VII).

Статтею 1 Закону № 1700-VII зокрема передбачено, що спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК, Національне агентство).

Згідно із п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 11 Закону № 1700-VII, до компетенції НАЗК належать повноваження щодо: - проведення аналізу стану запобігання та протидії корупції в Україні, діяльності державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у сфері запобігання та протидії корупції; - здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 1700-VII, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має, серед іншого, такі права: - одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань (пункт 1); - приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти (пункт 5); - отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону (пункт 6); - отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (пункт 9); - ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень (пункт 12); - складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення (пункт 12-1).

Частиною1 ст. 48 Закону № 1700-VII передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

Порядок проведення передбачених цією статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством (ч. 3 ст. 48 Закону № 1700-VII).

Частиною 3 ст. 65 Закону № 1700-VII передбачено, що з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції вірно зазначив, що повноваження стосовно здійснення контролю, в тому числі щодо перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незалежно від посади, яку займає така особа, віднесені до виключної компетенції НАЗК, яка має відбуватися у порядку, визначеному Законом № 1700-VII.

Також, слід зазначити, що за змістом Закону України «Про прокуратуру» кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокуратури не наділена повноваженнями контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Чотирнадцятої кадрової комісії № 1 від 15.03.2023 не містить посилань на будь-які рішення або повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції у відношенні ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно зазначив, що висновки Кадрової комісії є припущеннями, що не підтверджені належними доказами.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що Порядком № 233 передбачено, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Водночас, зміст оскаржуваного рішення Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 1 від 15.03.2023 містить виключно висновок про наявність у Комісії «обґрунтованих сумнівів» щодо відповідності позивача вимогам доброчесності без посилання на належні та допустимі докази на підтвердження цих сумнівів.

Таким чином, відсутність в оскаржуваному рішенні Комісії мотивів його прийняття, посилань на конкретні обставини і підстави, а також відсутність у відповідачів будь-яких доказових доводів, які б слугували і стали підставою для дискреційних висновків Комісії, за яких позивач не відповідає законодавчо визначеним критеріям для зайняття посади прокурора, перевірка на наявність яких здійснюється в межах атестації прокурорів, є достатніми підставами для визнання його протиправним та скасування.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №120/3458/20-а.

Також, слід зазначити, що встановлений Законом України «Про запобігання корупції» порядок перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та передбачена Законом №113-ІХ процедура атестації з проведенням співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності є двома різними, окремими, законодавчо врегульованими процедурами, які мають різні правові наслідки, не підміняють та не суперечать одна одній.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 640/1083/20, від 30 серпня 2022 року у справі № 420/7408/20.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 1 від 15.03.2023 є протиправними і підлягає скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наказ керівника Черкаської обласної прокуратури від 17.04.2023 №555к про звільнення позивача, підлягає скасуванню, оскільки прямо пов`язаний з наявністю рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про неуспішне проходження атестації прокурором, яке визнано судом протиправним та скасовано.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середнього заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно із ч. 3, 4 п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 5 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати за два місяці роботи.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки Черкаської обласної прокуратури від 05.06.2023 заробітна плата ОСОБА_1 у жовтні 2023 року нарахована в розмірі 7200,00 грн, відпрацьовано днів 20, у березні 2023 року заробітна плата нарахована в розмірі 5321,74 грн, відпрацьовано днів 17. Середньоденна заробітна плата позивачки складає 338,43 грн. Середньомісячна заробітна плата позивачки складає 7276,25 грн. Зазначені у довідці відомості сторонами не оспорюються.

Часом вимушеного прогулу ОСОБА_1 є період з 18.04.2023 по 25.10.2023 (дата ухвалення рішення) та становить 130 робочих днів.

Відповідно розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача за час вимушеного прогулу вираховується шляхом множення середньоденного заробітку (338,43 грн) на число робочих днів за період вимушеного прогулу (130 днів) та становить 43995 грн 90 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянти не надали до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора України та Черкаської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено « 18» січня 2024 року.