Справа № 420/11216/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1. визнати незаконними та протиправними дії в/ч НОМЕР_1 , а саме: звільнення та виключення із списків особового складу військової частини ОСОБА_1 без проведення повного розрахунку та забезпечення грошовим забезпеченням;

2. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2022 р.;

3. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2023 р.;

4. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 р., яка передбачена особам-учасникам бойових дій Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

5. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в не наданні під час звільнення ОСОБА_1 довідки в/ч НОМЕР_1 з зазначенням отриманого грошового забезпечення та винагород та сплачених внесків до ПФ України за період служби ОСОБА_1 ;

6. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за березень 2023 р. під час звільнення та виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ;

7. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 505% від посадового окладу за березень 2023 р.;

8. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за березень 2023 р. ;

9. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди на підставі постанови КМ України №168 від 28.02.2022 р. у розрахунку 100000 грн. пропорційно дням за період з 01.03.2023 р. по 09.03.2023 р.;

10. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в не виплаті одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до Постанови КМ України від 17 вересня №460 в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних місяців служби, але не менш як 25% місячного грошового забезпечення;

11. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в не виплаті грошової компенсації, розрахованої з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 р. за 25 діб;

12. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в не виплаті грошової компенсації, розрахованої з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 р. за 5 діб;

13. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та невиплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2023 р. згідно наказу МО України №260 від 07 червня 2018 р.;

14. визнати протиправними та незаконними дії в/ч НОМЕР_1 , які полягають в проведенні під час звільнення хибного розрахунку календарної вислуги років ОСОБА_1 без урахування наявних документів ОСОБА_1 , відмові в прийнятті та реєстрації додаткових документів, розрахунку вислуги років, та заперечень на проведений в/ч НОМЕР_1 розрахунок вислуги років, проведенні розрахунку вислуги років всупереч вимогам чинного законодавства;

15. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в не проведенні обчислення вислуги років у пільговому обчисленні за наявними у в/ч НОМЕР_1 з 26.02.2022 р. документами про безпосередню участь ОСОБА_1 в бойових діях та безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в складі в/ч НОМЕР_1 ;

16. визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в не наданні ОСОБА_1 на його вимогу довідки про безпосередню участь в бойових діях та безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України із зазначенням періодів та відповідних наказів або бойових розпоряджень за час служби у в/ч НОМЕР_1 , яка необхідна як документ для подальшого підтвердження та обчислення вислуги років у пільговому обчисленні;

17. визнати протиправними та незаконними дії в/ч НОМЕР_1 , які полягають в нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 без доплати за вислугу років, без урахування наявної вислуги років в період 26.02.2022 р. по 09.03.2023 р. включно, здійсненні нарахування з порушенням вимог Наказу МО України від 07.06.2018 р. №260 Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та деяким іншим особам, Закону України Про соціальний і правовій статус військовослужбовців та членів їх сімей, постанови КМ України від 30.08.2017р №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб;

18. визнати протиправними та незаконними дії в/ч НОМЕР_1 , які полягають в нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 за час служби без індексації грошового забезпечення з 26.02.2022 р. по 31.12.2022 р. включно, та з 01.01.2023 р. по 09.03.2023 р. включно;

19. визнати протиправними та незаконними дії в/ч НОМЕР_1 , які полягають в відмові прийняття рапортів щодо вимог перерахунку вислуги років ОСОБА_1 , надання довідок-розрахунків, відмові в реєстрації, та розгляді з 20.11.2022 р. по 12.05.2023 р.;

20. визнати незаконними накази командира в/ч НОМЕР_1 №48-РС від 06.03.2023 р. та №71 від 09.03.2023 командира в/ч НОМЕР_1 , які містять заздалегідь неправдиві, спотворені відомості щодо наявної вислуги років ОСОБА_1 ;

21. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказів командира в/ч НОМЕР_1 №48-РС від 06.03.2023 р. та №71 від 09.03.2023 р. в частині зазначення наявної вислуги років а саме: зазначити в наказах, що вислуга років ОСОБА_1 в календарному обчисленні на момент звільнення та виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 складає 06 років 01 місяць 26 днів;

22. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок наявної вислуги років в пільговому обчисленні ОСОБА_1 на момент звільнення та виключення зі списків особового складу на підставі наданих ОСОБА_1 документів поштою на адресу в/ч НОМЕР_1 - поштове відправлення № 413, та даних про участь в діях в складі в/ч НОМЕР_1 ;

23. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказів командира в/ч НОМЕР_1 №48-РС від 06.03.2023 р. та №71 від 09.03.2023р., а саме: внести до наказів зазначення наявної вислуги років в пільговому обчисленні, здійсненому на підставі наданих ОСОБА_1 документів поштою на адресу в/ч НОМЕР_1 - поштове відправлення № 413 та даних про участь в діях в складі в/ч НОМЕР_1 ;

24. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок основних та додаткових видів грошового забезпечення та сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, нарахованих ОСОБА_1 за час служби з 26.02.2022 р. по 09.03.2023 р. помісячно з урахуванням надбавки за вислугу років, а саме: з урахуванням наявної на 26.02.2022 р. календарної вислуги років 05 років 01 місяць 14 днів, та виплатити відповідне належне грошове забезпечення та грошову допомогу на оздоровлення в повному обсязі, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення;

25. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з встановленням під час цього базового місяця - березень 2018 р., та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за час служби з 26.02.2022р. по 31.12.2022р., та з 01.01.2023р. по 09.03.2023р.;

26. зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022р. за 25 календарних днів, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації;

27. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023р. за 5 календарних днів, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації;

28. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022р. яка передбачена особам-учасникам бойових дій Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком 9670грн;

29. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2023р. згідно наказу МО України №260 від 07 червня 2018р. виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації;

30. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати довідку ОСОБА_1 про безпосередню участь в бойових діях та безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України із зазначенням періодів та відповідних наказів, бойових розпоряджень за час служби у в/ч НОМЕР_1 ;

31. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» саме за 14 календарних днів за 2022р. та 2023р., виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації;

32. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку з зазначенням отриманого грошового забезпечення, доплат та винагород із зазначенням сплачених внесків до ПФ України за період служби ОСОБА_1 ;

33. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 505% від посадового окладу за березень 2023 р. ;

34. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за березень 2023 р.;

35. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно постанови КМ України №168 від 28 лютого 2022 р. з розрахунку 100000 грн. на місяць, пропорційно за період з 01.03.2023 р. по 09.03.2023 р. згідно рапорту командира 1 механізованого батальйону підполковника ОСОБА_2 Про виплату додаткової винагороди вх. №8217 від 09.03.2023 р. ;

36. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Постанови КМ України від 17 вересня №460 в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних місяців служби, але не менш як 25% місячного, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації;

37. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з лав ЗСУ у запас та виключенням із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, починаючи з 11.03.2023 р. до дня проведення фактичного повного розрахунку та виплати грошового забезпечення, виходячи з розміру середньоденного, виходячи з розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації за кожний день затримки розрахунку при звільненні;

38. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснювати всі належні виплати ОСОБА_1 шляхом зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ ПРИВАТБАНК з зазначенням повного найменування та призначення виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звільненні з ним не здійснено повного розрахунку та не виплачено в належному об`ємі всіх передбачених законом виплат. Крім того, зазначено, що відповідачем допущено неточності у розрахунку пільгової вислуги років позивача. За захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 14.08.2023 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом та поновлено цей строк. Прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що ним при звільненні позивача здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення відповідно до норм чинного законодавства та в передбаченому законом розмірі. Відповідач вважає доводи позивача необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

У відповіді на відзив позивач заперечував проти доводів відповідача та наполягав на задоволенні позову.

Відповідач надав до суду заперечення проти відповіді на відзив з зазначених у відзиві підстав.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26.02.2022р. по 09.03.2023р. проходив службу за призовом по мобілізації під час воєнного стану згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022р. в складі в/ч НОМЕР_1 МО України.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 26.02.2022р. №1 позивача призначено на посаду командира взводу зв`язку 1 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира 28 окремої механізованої бригади імені Лицарів зимового походу від 06.03.2023 року №48-РС відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років: молодшого сержанта ОСОБА_3 , командира радіовідділення взводу зв`язку механізованого батальйону.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.03.2023 №70 молодшому сержанту ОСОБА_4 , командиру радіовідділення взводу зв`язку 1 механізованого батальйону, встановлено вислугу років станом на 01 березня 2023 року - календарна 04 роки 07 місяців 16 днів.

Помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи-начальнику фінансово-економічної служби визначено провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням встановленої вислуги років для нарахування відсоткової надбавки.

Підпунктом 3.1. Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.03.2023 №71 військовослужбовця, призваного по мобілізації, молодшого сержанта ОСОБА_3 , командира радіовідділення взводу зв`язку 1 механізованого батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06 березня 2023 року № 48-РС з військової служби в запас, відповідно до підпункту "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років), пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовій обов`язок і військову службу", визначено вважати таким, що 09 березня 2023 року справи та посаду здав.

З 09 березня 2023 року позивача виключено із списків особового складу військової частини, з 10 березня 2023 року з усіх видів забезпечення військової частини та направлено для зарахування на військовий облік до Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Полтави.

У наказі також зазначено, що станом на 09 березня 2023 року календарна вислуга років складає 04 роки 07 місяців 16 днів. Наказано виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 505% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01 по 09 березня 2023 року.

Також наказано на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року виплати винагороду за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів у розрахунку 100000 (сто тисяч) гривень пропорційно дням безпосередньої участі) за період з 01 по 09 березня 2022 року.

Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за дванадцять повних календарних місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Щорічна основна відпустка за 2022 рік та 2023 рік не надавалась. Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки в 2022 році за 25 днів та в 2023 році за 05 днів.

Відпустка за сімейними обставинами за 2023 рік не надавалась. Грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік, згідно наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, не виплачувалась.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, згідно наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, не виплачувалась.

Додаткова відпустка, як учаснику бойових дій, передбачена статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не надавалась, компенсація за період з 26 лютого 2022 року по 09 березня 2023 року не виплачувалась.

Постійним або службовим житлом не забезпечувався.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2023 №248 внесено зміни до підпункту 3.1. пункту 3 наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 09.03.2023 № 71, щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення та виплати грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) молодшому сержанту ОСОБА_4 . Абзаци 10 і 12 викладено в наступній редакції:

"Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, згідно з наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у сумі 22719 (двадцять дві тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень 38 копійок."

"На підставі рішення Міністра оборони України від 14 листопада 2019 року №17709/3, статті 16-2 Закону України "Про відпустки» та пункту 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" виплатити грошову компенсацію за 14 діб невикористаної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2023 рік."

Позивач вважає, що з ним при звільненні не здійснено належного розрахунку, протиправно виключено зі списків особового складу частини до проведення такого розрахунку, а тому за захистом своїх прав звернувся до суду.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Частиною 3 вказаної статті Закону передбачено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Аналогічні положення щодо початку та закінчення проходження військової служби містить п.2.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом МО України від 14.08.2014 року № 530 (зі змінами), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071 (далі Положення № 530).

Відповідно до п.2.9 Положення № 530 обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком та іншими документами з особової справи військовослужбовця.

Документами, що підтверджують окремі періоди військової служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах, є:

довідки архівних і військово-лікувальних закладів;

переліки посад льотного складу, посад управлінь з`єднань підводних човнів і з`єднань тральщиків, служба в яких підлягає зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах, затверджені наказами Міністра оборони України;

листи обліку: льотної роботи військовослужбовців льотного складу, стажу плавання військовослужбовців Військово-Морських Сил Збройних Сил України (Військово-Морського Флоту СРСР) та Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ СРСР), виконання стрибків з парашутом військовослужбовців, служба яких пов`язана із систематичними стрибками з парашутом, роботи водолазами під водою;

витяги з наказів командирів військових частин або повідомлення військових частин, управлінь (відділів) особового складу (персоналу), управлінь (відділів) кадрів або управлінь (відділів) мобілізації та комплектування відповідних штабів про час проходження військовослужбовцями служби у високогірних місцевостях, в укріплених районах СРСР із залученням до несення бойового чергування в спорудах оборонних позицій у складі бойових обслуг;

довідки кадрових органів Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, про службу в цих військових формуваннях, яка підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах;

дипломи, посвідчення, довідки і повідомлення цивільних вищих та інших навчальних закладів про час навчання в цих навчальних закладах для зарахування часу навчання до вислуги років та загального страхового стажу;

інші документи, що підтверджують періоди дійсної військової служби в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, служби в органах Міністерства внутрішніх справ СРСР та держав - учасниць СНД.

Підпунктом 1.8 пункту 1 розділу IV «Організація зберігання і пересилки облікових документів, забезпечення військ бланками і книгами обліку особового складу» Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2014 року № 333, чинної на час призову позивача по мобілізації (втратила чинність 25.11.2022 року), зокрема, було передбачено, що при звільненні офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу з військової служби їхні особові справи пересилаються:

перші примірники:

при звільненні в запас без права на пенсійне забезпечення - до районних (міських) військових комісаріатів за вибраним місцем проживання.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу XII « Особливості організації та ведення обліку особового складу в особливий період» Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.09.2022 року № 280, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022 р. за № 1407/38743, яка набрала чинності з 25.11.2022 року, облік особового складу в особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації або з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, ведеться у порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.

Для обліку особового складу в особливий період використовуються:

на особовий склад, який перебуває на військовій службі (здійснює трудову діяльність), а також військовослужбовців, які проходили службу у військовому резерві за контрактом та призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період,- облікові документи, які велися на нього у військовій частині в мирний час;

на військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період:

на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу - особові справи та послужні картки, отримані з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки;

на сержантів і солдатів - обліково-послужні картки, отримані з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та вилучені з їхніх військових квитків.

Отже, чинними як на час призову позивача по мобілізації, так і на час його звільнення з військової служби, наказами Міністра оборони України передбачалося отримання військовою частиною від районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки особової справи позивача та ведення відповідачем під час проходження позивачем служби у в/ч НОМЕР_1 передбачених вказаними Інструкціями облікових документів.

Тому посилання відповідача у відзиві на позов на неможливість встановити вислугу років позивачу через відсутність у в/ч НОМЕР_1 на момент звільнення позивача особової справи останнього, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач під час проходження позивачем служби у в/ч НОМЕР_1 був зобов`язаний вжити заходів для отримання від районного ТЦКтаСП особової справи позивача та вести усі передбачені Інструкцією № 333, а надалі й Інструкцією № 280 облікові документи на позивача.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з рапортами від 20.11.2022 року та від 08.03.2023 року щодо перерахунку календарної вислуги років з урахуванням доданих до рапорту документів: військового квитка НОМЕР_3 , витягу з наказу в/ч НОМЕР_4 №201, витягу з наказу в/ч НОМЕР_5 №183, довідки в/ч НОМЕР_6 №3717, довідки в/ч НОМЕР_4 №№352, 5005, 3098, довідки в/ч НОМЕР_5 №№1021, 234, 1252.

Отже, на підставі наданих довідок та витягів з наказів, а також військового квитка ОСОБА_1 відповідач також міг встановити вислугу років позивача.

Крім того, відповідно до пункту 234 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 (у редакції, чинній на день звільнення позивача зі служби 09.03.2023р.) (далі за текстом Положення № 1153/2008), перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обгрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України.

Порядок проведення розрахунку вислуги років визначається Міністерством оборони України.

Згідно наданих позивачем до суду копій рапортів від 20.11.2022 та від 03.02.2023, позивач просив відповідача про перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з урахуванням наявної в нього вислуги років, яку підтверджував доданим до рапортів документами (військовий квіток НОМЕР_3 , витяг з наказу в/ч НОМЕР_4 №201, витяг з наказу в/ч НОМЕР_5 №183, довідка в/ч НОМЕР_6 №3717, довідки в/ч НОМЕР_4 №352, 5005, 3098, довідки в/ч НОМЕР_5 №1021,234,1252) (а.с.35, 36).

Ці ж самі документи були додані до рапорта позивача від 08.03.2023 року, який ним надіслано поштою 09.03.2023 року (а.с.38, 41, 42).

Як стверджує позивач, надаючи до суду розрахунок термінів перебування на військовій службі з посиланням на вказані довідки, його календарна вислуга років на момент зарахування до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 складала 05 років 01 місяць 14 днів, а на день виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 06 років 01 місяць 26 днів (а.с.44).

З наданого відповідачем наказу в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.03.2023 року № 70 вбачається, що вислуга років позивачу встановлена станом на 01 березня 2023 року: календарна 04 роки 07 місяців 16 днів, лише на підставі військового квитка позивача НОМЕР_3 , без урахування наданих позивачем довідок та витягів з наказів військових частин (а.с.139).

Доводи відповідача у відзиві на позов щодо обчислення вислуги років позивача за відсутності особової справи через її ненадходження до військової частини, суд до уваги не бере, оскільки, як вбачається з п.6 розділу ІV Порядку № 260, особова справа військовослужбовця не є єдиним джерелом для обчислення вислуги років, і надані позивачем додаткові документи (довідки та витяги з наказів військових частин, в яких позивач проходив службу, військовий квиток позивача) дозволяли обчислити календарну та пільгову вислугу років ОСОБА_1 , однак відповідач цього належним чином не зробив.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо хибного розрахунку календарної вислуги років ОСОБА_1 під час його звільнення з військової служби, без урахування додаткових наданих ОСОБА_1 документів, протиправної відмови в прийнятті та реєстрації цих документів, а також заперечень ОСОБА_1 на проведений в/ч НОМЕР_1 розрахунок вислуги років (вимога № 14).

Постановою КМ України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб встановлено порядок обчислення вислуги років, крім того встановлено періоди, які зараховуються до обчислення вислуги років (далі Порядок № 393).

Підпунктом «а» пункту 3 Порядку № 393 встановлено зарахування до вислуги років на пільгових умовах з розрахунку 1 місяць служби за 3 місяці таких періодів: участь у бойових діях у воєнний час; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Отже, протиправною слід визнати бездіяльність відповідача, яка полягає у непроведенні обчислення вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні за наявними у в/ч НОМЕР_1 з 26.02.2022 року документами про безпосередню участь позивача в бойових діях та безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в складі в/ч НОМЕР_1 (вимога № 15).

Враховуючи приписи пункту 234 Положення № 1153/2008 щодо обов`язкового інформування військовослужбовця під підпис про розраховану вислугу років військової служби перед оформленням документів для його звільнення з військової служби, а також наявного у військовослужбовця права у разі незгоди з розрахунком вислуги років письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 , які полягають у відмові прийняття рапортів щодо вимог перерахунку вислуги років ОСОБА_1 , надання довідок-розрахунків, відмові в реєстрації, та розгляді з 20.11.2022 р. по 12.05.2023 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню (вимога № 19).

Тому підлягають задоволенню і похідні вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести розрахунок наявної вислуги років ОСОБА_1 у календарному та пільговому обчисленні, з урахуванням наданих позивачем додаткових документів, та видати відповідний наказ, яким внести зміни до наказів командира в/ч НОМЕР_1 від 06.03.2023 № 48-РС та від 09.03.2023 № 71 щодо періодів служби та вислуги років позивача у календарному та пільговому обчисленні (вимоги № 22, №23 та частково вимога № 21).

При цьому, вимога позивача № 21 в частині зобов`язання відповідача зазначити у вищевказаних наказах, що вислуга років позивача в календарному обчисленні на момент звільнення та виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 складає 06 років 01 місяць 26 днів задоволенню не підлягає, оскільки обчислення вислуги років військовослужбовця є дискреційними повноваженнями відповідача, і суд не може підміняти військову частину НОМЕР_1 , перебираючи на себе ці повноваження. До того ж, позивач не надав до суду довідок та витягів з наказів військових частин, які він додавав до своїх рапортів відповідачу, що унеможливлює перевірку судом правильності розрахунку вислуги років позивачем.

Що стосується позовної вимоги № 20, в якій позивач просив визнати незаконними накази командира в/ч НОМЕР_1 №48-РС від 06.03.2023 р. та №71 від 09.03.2023 командира в/ч НОМЕР_1 , які містять заздалегідь неправдиві, спотворені відомості щодо наявної вислуги років ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Згідно п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Разом з тим, позивач не вимагає скасування зазначених вище наказів, а просить внести до них зміни. Як зазначено вище, суд задовольняє вимоги позивача щодо протиправності розрахунків вислуги років позивача та щодо внесення змін до наказів командира в/ч НОМЕР_1 №48-РС від 06.03.2023 р. та №71 від 09.03.2023 в частині наявної у позивача вислуги років.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної вимоги (вимоги № 20), оскільки такий спосіб захисту прав позивача не є ефективним, а задоволення вказаних вище вимог позивача повністю поновлює його права в частині розрахунку вислуги років.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (далі за текстом Порядок № 260).

Згідно п.2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Згідно п.14 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Виплата надбавки за вислугу років регулюється розділом ІV Порядку № 260.

Так, відповідно до п.1 розділу ІV Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.

Згідно п.2 розділу ІV Порядку № 260 вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 3 розділу ІV Порядку № 260 (в редакції, чинній з 16.08.2022) передбачено, що для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди, зокрема: зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами).

Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.

Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.

Відповідно до п.6 розділу ІV Порядку № 260 для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.

Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.

Як зазначалося судом вище, згідно наданих позивачем до суду копій рапортів від 20.11.2022 та від 03.02.2023, позивач просив відповідача про перерахунок та виплату йому грошового забезпечення з урахуванням наявної в нього вислуги років, яку підтверджував доданим до рапортів документами (військовий квіток НОМЕР_3 , витяг з наказу в/ч НОМЕР_4 №201, витяг з наказу в/ч НОМЕР_5 №183, довідка в/ч НОМЕР_6 №3717, довідки в/ч НОМЕР_4 №352, 5005, 3098, довідки в/ч НОМЕР_5 №1021,234,1252) (а.с.35, 36).

Ці ж самі документи були додані до рапорта позивача від 08.03.2023 року, який ним надіслано поштою 09.03.2023 року (а.с.38, 41, 42).

Як стверджує позивач, надаючи до суду розрахунок термінів перебування на військовій службі з посиланням на вказані довідки, його календарна вислуга років на момент зарахування до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 складала 05 років 01 місяць 14 днів, а на день виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 06 років 01 місяць 26 днів (а.с.44).

З наданого відповідачем наказу в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.03.2023 року № 70 вбачається, що вислуга років позивачу встановлена станом на 01 березня 2023 року: календарна 04 роки 07 місяців 16 днів, лише на підставі військового квитка позивача НОМЕР_3 , без урахування наданих позивачем довідок та витягів з наказів військових частин (а.с.139).

З урахуванням приписів п.1 розділу ІV Порядку № 260 позивачу щомісячно мала нараховуватися та виплачуватися надбавка за вислугу років у розмірі 25 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, за період, в який вислуга років складала від 1 до 5 років, та у розмірі 30 відсотків за період, в який вислуга років складала від 5 до 10 років.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо нарахування позивачу грошового забезпечення без урахування надбавки за вислугу років, без урахування наявної вислуги років за період проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 з 26.02.2022 по 09.03.2023 включно, тому дана вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню (вимога № 17).

Похідною від вимоги № 17 є вимога про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок основних та додаткових видів грошового забезпечення та сум щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, нарахованих ОСОБА_1 за час служби з 26.02.2022 р. по 09.03.2023 р. помісячно з урахуванням надбавки за вислугу років та виплатити відповідне належне грошове забезпечення та грошову допомогу на оздоровлення в повному обсязі, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення (вимога № 24). При цьому, дана вимога в частині зазначення судом конкретного розміру вислуги років позивача задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

Щодо позовних вимог, в яких позивач просить: визнати протиправними та незаконними дії в/ч НОМЕР_1 , які полягають в нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 за час служби без індексації грошового забезпечення з 26.02.2022 р. по 31.12.2022 р. включно, та з 01.01.2023 р. по 09.03.2023 р. включно (вимога № 18); та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з встановленням під час цього базового місяця - березень 2018 р., та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за час служби з 26.02.2022р. по 31.12.2022р., та з 01.01.2023р. по 09.03.2023р. (вимога № 25), суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі за текстом Закон № 1282-ХІІ) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (Закон № 2710-ІХ) дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Закон № 1282-ХІІ) зупинено на 2023 рік.

Тобто у 2023 році зупиняється обов`язок індексації доходів населення: заробітної плати; пенсії; стипендії; грошового забезпечення; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2023р. про нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26.02.2022р. по 09.03.2023р. вбачається, що позивачу нараховувалася індексація грошового забезпечення за березень грудень 2022р. включно з урахуванням базового місяця березень 2018 року, а в період з січня березня 2023р. індексація грошового забезпечення позивача не нараховувалась відповідно до Закону Україну «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (а.с.156).

Індекси споживчих цін опубліковано на сайті Держстату України (https://ukrstat.gov.ua/imf/arhiv/isc_u.htm).

За допомогою калькулятора індексації заробітної плати (https://services.dtkt.ua/calculators/salary) судом перевірено правильність нарахування індексації грошового забезпечення позивачу в період з 26.02.2022 по 31.12.2022, з урахуванням базового місяця «березень 2018року» та встановлено, що вказана у довідці (а.с.156) індексація розрахована правильно, включена до складу грошового забезпечення позивача, що підтверджується картками особового рахунку позивача (а.с.145-146).

Суми до виплати згідно зазначених карток особового рахунку за 2022-2023 роки (у січні 2023 виплата за грудень 2022) збігаються з зарахованими на картковий рахунок позивача сумами зарплати (грошового забезпечення), враховуючи, що грошове забезпечення виплачується у поточному місяці за попередній місяць служби (а.с.46-48).

Отже, доводи позивача про те, що йому не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період служби з 26.02.2022 по 31.12.2022 є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами. А доводи щодо обов`язку відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення на період з 01.01.2023 по 09.03.2023 спростовуються приписами пункт 3 Прикінцевих положень Закону № 2710-ІХ, яким дію Закону № 1282-ХІІ зупинено на 2023 рік.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення задоволенню не підлягають (вимоги № 18 та № 25).

Щодо позовних вимог, в яких позивач просить:

визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 р., яка передбачена особам-учасникам бойових дій Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (вимога № 4);

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022р. яка передбачена особам-учасникам бойових дій Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком 9670грн. (вимога № 28), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (у редакції чинній у час спірних правовідносин) військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

Відповідно до п. 2 Постанови КМ України від 7 травня 2022 р. № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється:

органами Пенсійного фонду України особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій;

структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад особам, які не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом перерахування коштів на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби, а особам, які не с військовослужбовцями, поліцейськими, особами начальницького та рядового складу, на поточні рахунки таких осіб в уповноважених банках.

Відповідно до Порядку використання у 2022 році коштів державного бюджету. передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого Постановою КМ України від 7 травня 2022 р. №540 разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році виплачується в таких розмірах учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням на концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, 1491 гривня.

Відповідно до п.6 Порядку отримувачам грошової допомоги із числа військовослужбовців, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу, які проходять службу (крім осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку), виплата грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів місцевими органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на спеціальні рахунки військових частин, установ, організацій за місцем їх служби.

Згідно з п.8 Порядку отримувачі грошової допомоги, зокрема ті, що набули відповідного статусу згідно із статтями 6, 7, 9, 10, 10-1 і 11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до 5 травня поточного року включно, яким не виплачено грошової допомоги станом на 1 липня, мають право звернутися щодо її виплати до місцевого органу соціального захисту населення за задекларованим/ зареєстрованим місцем проживання та отримати її до 30 вересня поточного року.

Суми невиплаченої станом на 1 серпня поточного року грошової допомоги, що надійшли до Пенсійного фонду України від уповноважених банків та АТ "Укрпошта", повертаються Пенсійним фондом України на рахунок Мінсоцполітики, відкритий у Казначействі.

У зв`язку з тим, що станом на 2022 рік позивач був військовослужбовцем то виплата до 5 травня у розмірі, вказаному у Порядку, була перерахована відповідним органом соціального захисту населення на спеціальний рахунок військової частини НОМЕР_1 .

Доказом вказаного слугує витяг із списку № 2 одержувачів щорічної разової допомоги до 5 травня військової частини НОМЕР_1 , яким перераховані кошти на рахунок військової частини, та витяг із реєстру на виплату до 5 травня військовослужбовцям від 20.09.2022 року (а.с.142-144). Доказом виплати вказаної допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 1491 грн. позивачу є надана самим позивачем виписка по його картковому банківському рахунку, згідно якої 20.09.2022 року на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 1491 грн. (а.с.47).

Таким чином, у даній справі нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня та виплата такої допомоги була здійснена Лиманським відділом Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації Одеської області (за місцем знаходження військової частини НОМЕР_1 ) через спецрахунок військової частини.

З огляду на викладене, позивачем заявлено вимоги про протиправність ненарахування та невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком та про виплату цієї допомоги у розмірі 9670 грн. до неналежного відповідача, оскільки в/ч НОМЕР_1 не здійснювала нарахування цієї допомоги у меншому ніж 5 мінімальних пенсій за віком розмірі, і відповідно не може її виплатити у зазначеному позивачем розмірі (9670 грн.), а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають (вимоги № 4, № 28).

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що позивачу здійснювалося нарахування додаткових винагород в збільшеному розмірі, а саме: винагород на підставі постанови КМ України №168 від 28.02.2022р., що підтверджує його безпосередню участь в бойових діях.

З огляду на викладене, позивач має право на отримання довідки про безпосередню участь в бойових діях та безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із зазначенням періодів та відповідних наказів або бойових розпоряджень за час служби у в/ч НОМЕР_1 , яка необхідна як документ для подальшого підтвердження та обчислення вислуги років у пільговому обчисленні.

За таких обставини, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненаданні позивачу на його вимогу довідки про безпосередню участь в бойових діях та безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із зазначенням періодів та відповідних наказів або бойових розпоряджень за час служби у в/ч НОМЕР_1 , яка необхідна як документ для подальшого підтвердження та обчислення вислуги років у пільговому обчисленні; та вимога про зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про безпосередню участь в бойових діях та безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із зазначенням періодів та відповідних наказів або бойових розпоряджень за час служби у в/ч НОМЕР_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню (вимоги № 16, № 30).

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2022 р. (вимога №2); визнання протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2023 р. (вимога №3); зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», саме за 14 календарних днів за 2022р. та 2023р., виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації (вимога №31), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з п. 12 ст. 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Приписами ст. 4 Закону України «Про відпустки» передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про відпустки», учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно п. 8 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Абзацом 3 п.14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Судом встановлено, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2023 №248 визначено на підставі рішення Міністра оборони України від 14 листопада 2019 року №17709/3, статті 16-2 Закону України "Про відпустки» та пункту 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" виплатити грошову компенсацію за 14 діб невикористаної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2023 рік.

З Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.03.2023 №70 встановлено, що додаткова відпустка, як учаснику бойових дій, передбачена статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2022 рік позивачу не виплачувалась.

З огляду на викладене, зазначені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2022 р. (вимога № 2); та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 14 календарних днів за 2022р., виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років (вимога № 31 частково). При цьому, вимога № 3 та вимога № 31 в частині компенсації додаткової відпустки як УБД за 2023 рік задоволенню не підлягає, оскільки згідно наказу в/ч НОМЕР_1 від 29.08.2023 №248 позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, що також підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) ПАТ «КБ «Приватбанк» за 14.09.2023 року (зараховано 32821,93 грн.) та деталізацією вказаної виплати за вересень 2023 (09/2023), згідно якої позивачу нараховано грошову допомогу на оздоровлення (ГДО) 22719,38 грн. та компенсацію невикористаної відпустки як учаснику бойових дій (КомУБД) 10602,38 грн., усього нараховано 33321,76 грн., зараховано на картковий рахунок після утримання військового збору суму 32821,93 грн. (а.с.175, 176).

При цьому, слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок виплаченої ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2023р., виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік (вимоги № 13 та № 29) суд зазначає, що згаданим вище Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.08.2023 №248 внесено зміни до підпункту 3.1 пункту 3 наказу від 09.03.2023 № 71, та наказано виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у сумі 22719,38 грн. (а.с.141).

На виконання цього наказу позивачу було виплачено зазначену ГДО за 2023 рік 14.09.2023, що підтверджується згаданими вище відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення) ПАТ «КБ «Приватбанк» за 14.09.2023 року (зараховано 32821,93 грн.) та деталізацією вказаної виплати за вересень 2023 (09/2023), згідно якої позивачу нараховано грошову допомогу на оздоровлення (ГДО) 22719,38 грн. та компенсацію невикористаної відпустки як учаснику бойових дій (КомУБД) 10602,38 грн., усього нараховано 33321,76 грн., зараховано на картковий рахунок після утримання військового збору суму 32821,93 грн. (а.с.175, 176).

Отже, у задоволенні цих вимог позивача в частині нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік слід відмовити (вимоги № 13 та № 29).

Натомість, враховуючи ненарахування позивачу надбавки за вислугу років у складі грошового забезпечення, що вплинуло на розмір ГДО за 2023 рік, слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок виплаченої ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років.

Щодо позовних вимог, в яких позивач просить:

визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за березень 2023 р. під час звільнення та виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 (вимога № 6);

визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 505% від посадового окладу за березень 2023 р. (вимога № 7);

визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за березень 2023 р. (вимога № 8);

визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди на підставі постанови КМ України №168 від 28.02.2022 р. у розрахунку 100000 грн. пропорційно дням за період з 01.03.2023 р. по 09.03.2023 р.(вимога № 9);

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 505% від посадового окладу за березень 2023 р. (вимога № 33);

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за березень 2023 р. (вимога № 34);

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно постанови КМ України №168 від 28 лютого 2022 р. з розрахунку 100000 грн. на місяць, пропорційно за період з 01.03.2023 р. по 09.03.2023 р. згідно рапорту командира 1 механізованого батальйону підполковника ОСОБА_2 Про виплату додаткової винагороди вх. №8217 від 09.03.2023 р. (вимога № 35);

визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в не виплаті одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до Постанови КМ України від 17 вересня №460 в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних місяців служби, але не менш як 25% місячного грошового забезпечення (вимога № 10).

визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в невиплаті грошової компенсації, розрахованої з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 р. за 25 діб (вимога №11);

визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в невиплаті грошової компенсації, розрахованої з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 р. за 5 діб (вимога № 12);

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Постанови КМ України від 17 вересня №460 в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних місяців служби, але не менш як 25% місячного, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації (вимога № 36);

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022р. за 25 календарних днів, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації (вимога № 26);

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023р. за 5 календарних днів, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації (вимога № 27), суд зазначає таке.

Як вже було встановлено судом, підпунктом 3.1. Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.03.2023 №71 наказано:

Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 505% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01 по 09 березня 2023 року.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року виплати винагороду за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів у розрахунку 100000 (сто тисяч) гривень пропорційно дням безпосередньої участі) за період з 01 по 09 березня 2022 року.

Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за дванадцять повних календарних місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки в 2022 році за 25 днів та в 2023 році за 05 днів.

На виконання зазначеного наказу позивачу нараховано та виплачено 14 квітня 2023 року грошове забезпечення за березень 2023 року за період з 01.03.2023р. по 09.03.2023р., яке складається з посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% та премії 505%. Крім того, позивачу 14.04.2023 року виплачено компенсацію за невикористані щорічні відпустки за період служби у розмірі 22719,38 грн., одноразова грошова допомога при звільненні 10905,30 грн., грошова винагорода 100000 грн. у розрахунку за 9 днів в сумі 29032,26 грн. Загальна сума нарахувань склала 69252,90 грн., зараховано на картковий рахунок позивача суму 67164,11 грн. Вказані обставини підтверджується карткою особового рахунку позивача за 2023 рік, деталізацією нарахувань у квітні 2023 року (04/2023), відомістю зарахувань грошового забезпечення ПАТ КБ «Приватбанк», випискою по картковому рахунку позивача в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.46, 145, 147, 148).

Отже, відповідач 14.04.2023 року сплатив позивачу грошове забезпечення за березень 2023 року за період з 01.03.2023р. по 09.03.2023р., у тому числі: щомісячну премію 505% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а також передбачену постановою КМ України від 28.02.2022 № 168 додаткову винагороду (з розрахунку 100000 грн. на місяць) за період з 01.03.2023 по 09.03.2023 включно.

З деталізації виплати 14.04.2023 року вбачається, що виплата згідно постанови КМ України від 28.02.2022 № 168 здійснена за 9 днів служби, у складі грошового забезпечення за березень 2023 року, тому суд не бере до уваги твердження позивача, що дана виплата стосується періоду з 1 по 9 березня 2022 року, а відповідний запис у наказі № 71 від 09.03.2023 року, на думку суду, є опискою у році (зазначено « 2022» замість « 2023»). Зазначена описка підтверджується і карткою особового рахунку позивача за 2022 рік, згідно якої позивачу додаткова винагорода 100000 грн. за березень 2022 року не нараховувалася, а відповідно і не виплачувалася. Протягом періоду з 26.02.2022 по 31.12.2022 позивач отримував премію захисникам та/або винагороду за безпосередню участю в бойових діях, виплата яких не є спірною у даній справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог щодо ненарахування та невиплати позивачу щомісячної премії 505% від посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а також передбаченої постановою КМ України від 28.02.2022 № 168 додаткової винагороди (з розрахунку 100000 грн. на місяць) за період з 01.03.2023 по 09.03.2023 включно, а тому вказані позовні вимоги (вимоги №7, №8, №9, №33, №34, №35) задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню на підставі викладених вище обставин і вимоги позивача щодо невиплати одноразової грошової допомоги по звільненню в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних місяців служби, але не менш як 25% місячного грошового забезпечення, та вимоги щодо невиплати компенсації невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 р. (25 днів) та 2023 р. (5 днів), оскільки такі виплати позивач отримав 14.04.2023 року (вимоги №10, №11, №12, №26, №27, №36).

Разом з тим, суд зауважує, що усі зазначені вище виплати, які позивач отримав, підлягають перерахунку та виплаті, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення позивача, розрахованого з урахуванням правильно обчисленої вислуги років.

Натомість вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за березень 2023 р. під час звільнення та виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 (вимога № 6) підлягає частковому задоволенню (у формулюванні як зазначено вище), оскільки нарахування вказаних сум відповідач здійснив згідно наказу № 71 від 09.03.2023, проте у день звільнення (09.03.2023 року) всупереч приписам законодавства грошове забезпечення за березень 2023 року не виплатив.

Також суд зауважує, що «протиправність» дій/ бездіяльності та «незаконність» дій/ бездіяльності є синонімами, а тому одночасне вживання їх у реченні є помилковим. Тому, як у вимозі № 6, так і в інших позовних вимогах, які задовольняє суд у цій справі, суд зазначає про протиправність дій чи бездіяльності відповідача.

Щодо позовних вимог, в яких позивач просить:

визнати незаконними та протиправними дії в/ч НОМЕР_1 , а саме: звільнення та виключення із списків особового складу військової частини ОСОБА_1 без проведення повного розрахунку та забезпечення грошовим забезпеченням (вимога № 1), суд зазначає таке.

Відповідно до абзаців 1, 3 пункту 242 Порядку № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Як встановлено судом, позивача виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 09.03.2023 року, а розрахунок з ним проводився ще 14.04.2023 року та виплачені у цей день суми не є остаточним розрахунком при звільненні.

Отже, за приписами пункту 242 Порядку № 1153/2008 для виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 до проведення з ним усіх необхідних розрахунків потребувалася згода на це позивача. Позивач заперечує надання ним такої згоди, а відповідач не підтвердив її наявність та доказів згоди позивача на виключення його зі списків особового складу без повного розрахунку до суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо звільнення та виключення із списків особового складу військової частини ОСОБА_1 без проведення повного розрахунку та забезпечення грошовим забезпеченням (вимога № 1) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги № 37, в якій позивач просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з лав ЗСУ у запас та виключенням із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, починаючи з 11.03.2023 р. до дня проведення фактичного повного розрахунку та виплати грошового забезпечення, виходячи з розміру середньоденного, виходячи з розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років та індексації за кожний день затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 9901/929/18 та від 14.01.2021 у справі № 9901/584/19).

Зважаючи на викладене, суд зазначає про релевантність до спірних правовідносин приписів трудового законодавства з огляду на їх субсидіарний характер.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 вказаного Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до приписів ст.117 КЗпП України, в редакції, чинній на момент звільнення позивача, У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Зі змісту п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України № 100 від 08.02.1995 року, випливає, що для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Отже, для розрахунку суми середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні позивача з лав ЗСУ у запас необхідні відомості про грошове забезпечення позивача за січень та лютий 2023 року. Слід зауважити, що наявна у справі картка особового рахунку позивача за 2023 рік містить відомості про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення за вказані місяці, однак, відповідач оспорює у даному позові правильність обчислення його грошового забезпечення за весь період служби у в/ч НОМЕР_1 через ненарахування/ неправильне нарахування надбавки за вислугу років, оскільки сама вислуга років невірно обчислена. З такими доводами позивача суд погодився та задовольняє ці вимоги, а відповідно, наведені у картці особового рахунку позивача за 2023 рік відомості про його грошове забезпечення не можуть бути використані для розрахунку середньоденного грошового забезпечення з метою обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, позивач просить нарахувати та виплати йому суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 11.03.2023 р. до дня проведення фактичного повного розрахунку та виплати грошового забезпечення, виходячи з розміру середньоденного, виходячи з розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років.

Як встановлено судом, повного фактичного розрахунку при звільненні з позивачем ще не проведено, навіть виходячи з тих сум місячного грошового забезпечення, яке обраховане відповідачем без урахування надбавки за вислугу років.

Тому суд вважає, що зазначені вище обставини унеможливлюють вирішення питання про розмір середнього грошового забезпечення, яке слід присудити позивачу за час затримки розрахунку при звільненні, обчислення розміру якого є обов`язковим згідно з численною практикою Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зазначена вимога є передчасною та задоволенню в даній справі не підлягає (вимога № 37).

Вирішуючи вимоги позивача, в яких останній просить: визнати протиправною та незаконною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає в ненаданні під час звільнення ОСОБА_1 довідки в/ч НОМЕР_1 з зазначенням отриманого грошового забезпечення та винагород та сплачених внесків до ПФ України за період служби ОСОБА_1 (вимога № 5); та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку з зазначенням отриманого грошового забезпечення, доплат та винагород із зазначенням сплачених внесків до ПФ України за період служби ОСОБА_1 (вимога № 32), суд зазначає, що у рапорті від 07.03.2023 року командиру в/ч НОМЕР_1 позивач просив, серед іншого, нарати йому розгорнуту довідку-розрахунок грошового забезпечення, починаючи з 26.02.2022р. по дату звільнення помісячно. Такий рапорт разом з іншими документами було надіслано позивачем до в/ч НОМЕР_1 поштою 09.03.2023 року та отримано відповідачем 15.03.2023, що підтверджується описом вкладення, поштовою накладною та поштовим повідомленням про вручення (а.с.37, 41, 42). Однак, доказів надання позивачу на його рапорт такої довідки відповідач суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказані вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню (вимоги № 5 та № 32).

Щодо вимоги позивача про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснювати всі належні виплати ОСОБА_1 шляхом зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ ПРИВАТБАНК з зазначенням повного найменування та призначення виплати (вимога № 38), суд зазначає, що права позивача в цій частині відповідачем не порушено, оскільки з матеріалів справи вбачається, що розрахунок з позивачем протягом 2022-2023 років здійснювався через картковий рахунок в АТ КБ ПРИВАТБАНК з зазначенням призначення платежу. Щодо деталізації виплат коштів, які є спірними у даній справі, то це стосується процедури виконання рішення суду, і підстав для задоволення цієї вимоги суд не вбачає. Тому в задоволенні вимоги №38 слід відмовити.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу між сторонами не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 ) до військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають в проведенні під час звільнення ОСОБА_1 хибного розрахунку календарної вислуги років ОСОБА_1 без урахування наявних документів ОСОБА_1 , відмові в прийнятті та реєстрації додаткових документів, розрахунку вислуги років, та заперечень на проведений військовою частиною НОМЕР_1 розрахунок вислуги років.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в непроведенні обчислення вислуги років у пільговому обчисленні за наявними у військової частини НОМЕР_1 з 26.02.2022 р. документами про безпосередню участь ОСОБА_1 в бойових діях та безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в складі військової частини НОМЕР_1 .

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають в відмові прийняття рапортів ОСОБА_1 щодо вимог перерахунку вислуги років, надання довідок-розрахунків, відмові в їх реєстрації та розгляді з 20.11.2022 по 12.05.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок наявної вислуги років ОСОБА_1 у календарному та пільговому обчисленні, з урахуванням наданих ОСОБА_1 додаткових документів, та видати наказ, яким внести зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2023 № 48-РС та від 09.03.2023 № 71 щодо періодів служби та вислуги років ОСОБА_1 у календарному та пільговому обчисленні.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 26.02.2022 по 09.03.2023 включно без урахування надбавки за вислугу років та без урахування наявної вислуги років.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок основних та додаткових видів грошового забезпечення за час служби з 26.02.2022 р. по 09.03.2023 р. помісячно та суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, нарахованих ОСОБА_1 , з урахуванням надбавки за вислугу років та виплатити відповідне належне грошове забезпечення та грошову допомогу на оздоровлення в повному обсязі, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в ненаданні ОСОБА_1 на його вимогу довідки про безпосередню участь в бойових діях та безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із зазначенням періодів та відповідних наказів або бойових розпоряджень за час служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка необхідна як документ для подальшого підтвердження та обчислення вислуги років у пільговому обчисленні.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь в бойових діях та безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із зазначенням періодів та відповідних наказів або бойових розпоряджень за час служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2022 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 14 календарних днів за 2022р., виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок виплаченої ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2023р., виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років, та виплатити недоплачену суму.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок виплаченої ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років, та виплатити недоплачену суму.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за березень 2023 р. у день звільнення та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок виплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по звільненню в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних місяців служби, але не менш як 25% місячного грошового забезпечення, виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років, та виплатити недоплачену суму.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок виплаченої ОСОБА_1 компенсації невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік (25 днів) та 2023 рік (5 днів), виходячи з нового, належного розміру грошового забезпечення, нарахованого з урахуванням вислуги років, та виплатити недоплачену суму.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення та виключення із списків особового складу військової частини ОСОБА_1 без проведення повного розрахунку та забезпечення грошовим забезпеченням.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в ненаданні під час звільнення ОСОБА_1 довідки військової частини НОМЕР_1 з зазначенням отриманого грошового забезпечення та винагород та сплачених внесків до Пенсійного фонду України за період служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку з зазначенням отриманого грошового забезпечення, доплат та винагород із зазначенням сплачених внесків до Пенсійного фонду України за період служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 .

У решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів