Справа № 280/576/23
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 січня 2024 року

м. Київ

справа № 280/576/23

адміністративне провадження № К/990/1035/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі № 280/576/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС» до Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» звернулось до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 січня 2023 року за №28/32-00-04-01-01-01-09-34063592 в частині 1 406 221,20 грн, в т.ч. 1 124 976,96 грн за податковим зобов`язанням та 281 244,24 грн за штрафом, винесене відповідачем.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року позов задоволено.

Ухвалюючи постанову суд першої інстанції вказав, що позивач правомірно сформував податковий кредит у лютому-травні 2022 року на підставі первинних документів без їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідач не заперечує щодо наявності помилки при обчисленні суми податкового повідомлення-рішення, однак дій на виправлення цієї помилки не вчинив. Матеріали справи не містять доказів не реальності господарських операцій позивача з контрагентами за якими позивачем сформовано податковий кредит у лютому-травні 2022 року. Відповідач документально не довів, що контрагенти позивача зняті з реєстрації як юридичних осіб або у них анульовані Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на день оформлення первинних документів за операціями з позивачем.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року в адміністративній справі №280/576/23 змінено, шляхом викладення тексту його мотивувальної частини в редакції даної постанови. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вказав, що:

- виявлення розбіжностей під час співставлення даних, що містяться в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань до податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних, не доводять склад податкового правопорушення, яке за своєю суттю може бути встановлене на підставі дослідження первинних документів податкового та бухгалтерського обліку платника податків. Достовірність, повнота нарахування та сплати, зокрема, податку на додану вартість, є предметом виключно документальної перевірки;

- встановлені відповідачем обставини щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних контрагентом в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких позивач не включив до податкових зобов`язань суми податку на додану вартість, свідчать про наявність розбіжностей між даними, що містяться у податковій звітності позивача та даними Єдиного реєстру податкових накладних, що є підставою для вчинення дій з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки, відповідно до вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та такі обставини тягнуть за собою протиправність податкового повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач вже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою, яку ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2023 року було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

08 січня 2024 року до Верховного Суду надійшла вдруге подана касаційна скарга Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі № 280/576/23.

У касаційній скарзі скаржник покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження - відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 32-2 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення», підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України у редакції від 12 травня 2022 року, які регулюють порядок віднесення до податкового кредиту за операціями з придбання товарів/послуг, за якими в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальниками не зареєстровано податкові накладні та/або розрахунок коригування до них на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів за період лютий, березень, квітень, травень 2022 року.

Відповідно до зазначеного пункту підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Суд вже звертав увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення: норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами попередніх інстанцій, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Як підтверджується змістом касаційної скарги, доводи відповідача в аспекті формування правового висновку Верховним Судом стосуються саме неправомірного формування позивачем податкового кредиту за наслідками відповідних операцій відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України у редакції від 12 травня 2022 року, які регулюють порядок віднесення до податкового кредиту за операціями з придбання товарів/послуг, за якими в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальниками не зареєстровано податкові накладні та/або розрахунок коригування до них на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів за період лютий, березень, квітень, травень 2022 року.

Натомість рішення апеляційного суду, яким змінене рішення суду першої інстанції, ґрунтується на тому, що відповідач, ухвалюючи податкове повідомлення-рішення саме за результатами камеральної перевірки, перевищив законодавчо визначені межі питань, що підлягають ревізуванню при такій перевірці.

Відповідач, оскаржуючи в касаційному порядку рішення судів першої та апеляційної інстанцій, й наводячи, відповідне правове регулювання щодо процедури проведення камеральних перевірок (підпункт 75.1.1 та підпункт 3.1.3 п. 3.1 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14 червня 2013 року №165 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця») формує свою позицію безвідносно до передбачених до КАС України підстав касаційного оскарження.

Не взяв до уваги й відповідач того, що суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови зазначив про врахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 160/8243/22. Відповідач у касаційній скарзі не зазначає, чому ці висновки не підлягали застосуванню у цій справі та/або застосовані неправильно.

Зазначене у сукупності свідчить про те, що скаржник допустив формальний підхід до оформлення касаційної скарги в частині викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень.

В цілому доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухваленими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, переоцінки встановлених судом обставин та дослідження ним доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Подана касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішенням суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені, передбачені цим Кодексом, підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі № 280/576/23 повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов