Справа № 160/24396/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Національної поліції України (далі відповідач, НПУ), в якій позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність Національній поліції України щодо невиплати грошового забезпечення полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 по день ухвалення рішення суду;
- зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови заборгованість щодо невиплаченого грошового забезпечення з 22.11.2022 по день ухвалення рішення суду;
- зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови компенсацію втрати частини заробітної платні у зв`язку з затримкою термінів її виплати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної поліції України прийнято до розгляду в наступній редакції:
- визнати протиправною бездіяльність Національній поліції України щодо невиплати грошового забезпечення полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 року по день ухвалення рішення суду.
Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Зобов`язано відповідача надати до суду разом із запереченнями: документи, що підтверджують надіслання (надання) заперечень іншим учасникам справи (позивачу).
Витребувано від Національній поліції України:
-документально підтверджені відомості щодо: середнього грошового утримання упродовж 2022-2023 отриманого діючими співробітниками поліції за аналогічною посадою - радник Голови Департаменту забезпечення діяльності голови НПУ з зазначенням розміру премії, та усіх видів надбавок та доплат за категоріями передбачених чинним законодавством та нормативними актами у тому числі доплат поліцейським та військовослужбовцям під час запровадження військового стану;
- належним чином оформлений розрахунок вислуги років позивача з урахуванням вимог рішення суду від 06.10.2022;
- відомості про розмір грошових доплат передбачених поліцейським за науковий ступінь доктора юридичних наук.
07.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки заявлені ним вимоги стосується із незгодою позивача щодо виконання відповідачем рішень суду, проте в такому випадку до боржника слід застосувати приписи ст. 236 КЗпП України. Також після поновлення позивача на посаді Радника Голови з 18.08.2022 на підставі наказу Національної поліції України від 25.01.2023 №89 о/с, позивач до Національної поліції України для проходження служби не прибув, хоча був обізнаний про своє поновлення, а тому відсутні підстави для встановлення йому додаткових видів грошового забезпечення і додаткових доплат та відсутні підстави для нарахування грошового забезпечення. Крім того, оскільки позивач з 22.11.2022 фактично був цивільною особою, через звільнення останнього за власним бажанням з органів поліції, відповідач не мав можливості вжити жодних заходів щодо встановлення місця знаходження позивача та/або призначити службову перевірку (службове розслідування) щодо відсутності на службі, яка фактично звільнена зі служби в поліції за його власним бажанням. При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що задоволення позову в обраний позивачем спосіб, фактично призведе до втручання в дискреційні повноваження керівника поліції щодо визначення та встановлення підлеглим поліцейським основних та додаткових видів грошового забезпечення в залежності від умов та обсягу виконання службових обов`язків.
Також до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просив задовольнити позов. При цьому, в поданій відповіді на відзив позивач навів розрахунок невиплаченого грошового забезпечення.
Ухвалою суду від 19.12.2023 року витребувано від Національної поліції України документально підтверджені відомості щодо кількості відпрацьованих днів за 2022-2023 р.р. співробітниками поліції за аналогічною посадою - радник Голови Департаменту забезпечення діяльності голови НПУ.
На виконання вимог ухвали суду від 19.12.2023 року відповідачем були надані додаткові докази, а також пояснення, в яких зазначено, що з огляду на положення Порядку № 260, з урахуванням особливого характеру служби в поліції та принципу безперервності служби, грошове забезпечення поліцейських обчислюється за календарними, а не робочими, днями місяця, відповідно і документальний облік кількості фактично відпрацьованих поліцейським днів не передбачений нормативно-правовими актами з питань організації діяльності Національної поліції. Надана суду інформація про розмір грошового забезпечення за посадою "Радник Голови Національної поліції України", фактично нарахованих та виплачених за період з січня 2022 року по жовтень 2023 року, надана саме із розрахунку календарних днів місяця, а не робочих та/або фактично відпрацьованих днів.
Ухвалою суду від 19.01.2024 року провадження у справі поновлено.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на службі в Національній поліції України та є полковником поліції (0035414).
Також з матеріалів справи слідує, що наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21.11.2022 № 530 о/с полковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
Не погодившись з вказаним наказом, позивач оскаржив його до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №160/20015/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Полтавській області, Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21.11.2022 № 530 о/с, яким полковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишено без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без змін.

В даному випадку, позивач звернувся з позовом до суду, в якому, зокрема, просить зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити грошове забезпечення, який останній повинен був отримати після поновлення його на роботі відповідно до рішень суду, проте не отримав з вини відповідача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з ч.1-2 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та Постанови № 988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання. (далі - Порядок № 260).

Згідно з п.5 Розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Стосовно права позивача на отримання грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено раніше, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 160/14391/22, яке набрало законної сили 17.04.2023, було поновлено ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022.

На виконання вказаного рішення суду Національною поліцією України видано наказ від 25.01.2023 № 89 о/с, яким позивача поновлено на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21.11.2022 № 530 о/с полковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, проте вказаний наказ було скасовано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №160/20015/22.

З наведеного вище слідує, що на момент розгляду цієї справи ОСОБА_1 є таким, що поновлений на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України, а тому останній повинен отримувати грошове забезпечення відповідно до займаної посади.

Доказів того, що на час прийняття рішення у цій справі ОСОБА_1 є таким, що звільнений з органів поліції, або переміщений на іншу посаду ніж радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України, відповідачем до суду не надано.

Щодо доводів відповідача в заперечені на позов, що після поновлення позивача на посаді Радника Голови з 18.08.2022 на підставі наказу Національної поліції України від 25.01.2023 року №89 о/с, останній до Національної поліції України для проходження служби не прибув, хоча був обізнаний про своє поновлення, а тому відсутні підстави для встановлення мені додаткових видів грошового забезпечення і додаткових доплат та відсутні підстави для нарахування грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Так, позивачем до матеріалів справи було долучено заяву від 14.09.2023, в якій останній просив повідомити його про наказ щодо поновлення на службі в поліції.

Також позивачем надано суду рапорт від 27.09.2023, який був складений через недопуск його до роботи в Національній поліції України. У вказаному рапорті позивач також просив повідомити про результати розгляду рапорту та письмово проінформувати коли останній зможе приступити до виконання службових обов`язків.

Відповідно до заяви позивача від 14.09.2023, останній просив відповідача виплати грошове забезпечення з 18.08.2023 та повідомити коли останній зможе приступити до виконання своїх посадових обов`язків, та зазначив про існування перешкод щодо допуску його до робочого місця.

З наведеного вище слідує, що після прийняття Національною поліцією України наказу від 25.01.2023 № 89 о/с, яким позивача поновлено на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022, останній вживав заходи щодо проходження служби в органах поліції відповідно до займаної посади, натомість, матеріали справи не містять доказів, що позивач дійсно був ознайомлений з вказаним наказом, а також доказів, що відповідач повідомляв про необхідність приступити позивачем до обов`язків радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України.

Крім того суд зазначає, що у разі якщо позивач, на думку відповідача, був обізнаний про своє поновлення на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України та не з`являвся для виконання свої посадових обов`язків, відповідач мав притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності за прогул, проте доказів такого до суду не надано.

Щодо доводів відповідача, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки заявлені ним вимоги стосуються із незгодою щодо виконання відповідачем рішення суду у справі №160/20015/22, та в такому випадку до відповідача, як боржника, слід застосувати приписи ст. 236 КЗпП України, слід зазначити наступне.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №160/20015/22, суд відмовив у вимозі щодо стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, зазначивши, що з 18.08.2022 позивач фактично є таким, що поновлений на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України, а тому за період з 18.08.2022 по день ухвалення рішення, Національна поліція Україна повинна була виплачувати позивачу грошове забезпечення за посадою радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України. Водночас, не виплата такої заробітної плати не є предметом розгляду у цій справі, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися. При цьому, така вимога не пов`язана із самим предметом спору, позаяк останній стосується стягнення середнього заробітку саме за час вимушеного прогулу, а не стягнення невиплаченої заробітної плати з Національної поліції України. Щодо стягнення невиплаченої заробітної плати позивач може звернутися до суду з новим позовом.

З наведеного вище слідує, що позивачем у цій справі заявлені позовні вимоги, які не були предметом розгляду у справі №160/20015/22, та можливість вирішення таких вимог в порядку ст. 236 КЗпП України є помилковими доводами відповідача.

Також на думку суду є хибними посилання відповідача, що позивач з 22.11.2022 фактично був цивільною особою, через звільнення його за власним бажанням з органів поліції відповідно до наказу від 21.11.2022 № 530 о/с, оскільки такий наказ будо скасовано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №160/20015/22.

При цьому, відповідно до висновків Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/20015/22 від 07.09.2023 та ухвалі від 29 травня 2023 року у справі №160/14391/22, зазначено, що позивача поновлено безпосередньо як поліцейського, а не як цивільну особу.

Стосовно доводів відповідача, що задоволення позову в обраний позивачем спосіб, фактично призведе до втручання в дискреційні повноваження керівника поліції щодо визначення та встановлення підлеглим поліцейським основних та додаткових видів грошового забезпечення в залежності від умов та обсягу виконання службових обов`язків, суд зазначає наступне.

Так, Конституційне право на оплату праці одне із найважливіших соціально-економічних прав людини.

У ст. 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права задекларовано право людини на працю, що включає право кожного отримати можливість заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вона вільно погоджується, й мають зробити належні кроки до забезпечення цього права.

У ст. 7 цього ж міжнародно-правового документа встановлено, що право кожного на справедливі і сприятливі умови праці включає, зокрема, винагороду, що забезпечувала б як мінімум усім трудящим справедливу зарплату й рівну винагороду за працю рівної цінності без будь-якої різниці.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Аналогічного висновку ВС КАС дійшов у постанові від 15.08.2019 у справі №513/943/16-а.

В даному випадку, судом під час розгляду справи встановлено протиправність відповідача щодо не виплати позивачу грошового забезпечення, а тому належним способом відновлення порушених прав позивача є саме зобов`язання Національну поліцію України нарахувати та виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови заборгованість щодо невиплаченого грошового забезпечення.

При цьому рішення суду повинне бути конкретизованим для можливості подальшого його виконання.

З огляду на наведене, суд під час розгляду цієї справи повинен визначити суму грошового забезпечення, яке належить для нарахування і виплати позивачу, та такі дії суду не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Так, відповідачем на виконання рішення суду надано інформацію про складові грошового забезпечення за посадою Радника Голови за січень жовтень 2023 року.

З вказаної інформації слідує, що до складу грошового забезпечення Радника Голови за січень жовтень 2023 року входять наступні складові:

- посадовий оклад;

- оклад за спеціальним званням;

- надбавка за стаж служби в поліції;

- надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень;

- доплата за науковий ступінь;

- надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції;

- премія;

- додаткова винагорода.

В рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі №160/7417/22, яке набрало законної сили, встановлено, що посадовий оклад ОСОБА_1 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови станом на 24.04.2022р. становив 7600,00 грн., а його місячне грошове забезпечення за цією посадою станом на 24.04.2022р. складало: посадовий оклад 7600,00 грн., оклад за спеціальне звання 2400,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 4500,00 грн.

З оглядну на наведене, під час обрахування суми заборгованості щодо невиплаченого грошового забезпечення позивачу слід врахувати наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад 7600,00 грн., оклад за спеціальне звання 2400,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 4500,00 грн.

Також позивач має право на доплату за вчене звання 10% - 760 грн.

Стосовно надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, то судом проаналізовано інформацію про складові грошового забезпечення за посадою Радника Голови за січень жовтень 2023 року, та встановлено, що відповідну надбавку було виплачено лише окремим працівникам.

Враховуючи, що позивач фактично не працював у спірний період, то на думку суду, відсутні підстави для врахування вказаної надбавки.

Стосовно надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, то згідно з інформації про складові грошового забезпечення за посадою Радника Голови за січень жовтень 2023 року вказана надбавка була виплачена у розмірі 100%.

Таким чином до складу грошового забезпечення позивача слід включити надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 14500 грн. (7600,00грн. + 2400,00грн. + 4500,00грн.).

Стосовно додаткової винагороди, суд зазначає наступне.

Приписами п.п. 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в первісній редакції) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Отже, на період дії воєнного стану (який було запроваджено Указом Президента України та строк дії якого в подальшому було продовжено), співробітникам Національної поліції України Постановою КМУ №168 передбачена виплата додаткової винагороди та збільшеної додаткової винагороди.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793, опублікованою 19.07.2022, до Постанови №168 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць». Крім того, постанову доповнено пунктом 21 такого змісту: «21. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування (19.07.2022) та застосовується з 24.02.2022.

З наведеного вище слідує, що у період до 19.07.2022 Постанова № 168 передбачала виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень саме щомісячно, а не пропорційно в розрахунку на місяць.

Крім того, у період до 19.07.2022 Постанова № 168 не ставила можливість виплати вказаної додаткової винагороди в залежність від установлених керівниками відповідних міністерств та державних органів порядку і умови виплати додаткової винагороди.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, додаткова винагорода є окремим тимчасовим видом грошового забезпечення поліцейських, який виплачується на період дії воєнного стану, за період проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами та які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №775 від 28.11.2022 року затверджено «Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 01 грудня 2022 року за №1514/38850.

Відповідно до зазначеного Порядку та умовах виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану вказано розмір, підстави та терміни виплати додаткової винагороди поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Так відповідно до пункту 2 Порядку на період дії воєнного стану додаткова винагорода поліцейським виплачується в розмірах:

1) до 10000 гривень - поліцейським, крім тих, що визначені в підпункті 2 цього пункту, - пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які здійснюють повноваження поліції в місцях завдання ракетних ударів та/або ударів безпілотних літальних апаратів (далі - удари), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 30000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу їх здійснення;

2) до 30000 гривень - поліцейським, які проходять службу на територіях Харківської, Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей, Нікопольської, Марганецької міських, Червоногригорівської селищної, Покровської, Мирівської сільських територіальних громад Нікопольського району, Зеленодольської міської, Грушівської сільської територіальних громад Криворізького району Дніпропетровської області, Новопавлівської, Великомихайлівської сільських, Покровської селищної територіальних громад Синельниківського району Дніпропетровської області, Очаківської міської, Куцурубської сільської територіальних громад Миколаївського району Миколаївської області, Сновської, Корюківської міських територіальних громад Корюківського району, Семенівської та Новгород-Сіверської міських територіальних громад Новгород-Сіверського району, Городнянської міської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області, Середино-Будської, Дружбівської, Глухівської міських, Зноб-Новгородської, Свеської, Есманьської, Шалигинської селищних територіальних громад Шосткинського району, Путивльської міської, Новослобідської сільської територіальних громад Конотопського району, Білопільської міської, Краснопільської, Хотінської селищних, Миропільської, Юнаківської сільських територіальних громад Сумського району, Великописарівської селищної територіальної громади Охтирського району Сумської області пропорційно в розрахунку на місяць;

3) до 100000 гривень - поліцейським, зазначеним у підпунктах 1, 2 цього пункту, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно участі в бойових діях або заходах.

Відповідно до абз.2 п.8 та пп.9 п. 14 затвердженого Порядку, зокрема, встановлено, що додаткова винагорода виплачується поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, до 30 червня 2022 року.

Додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські відряджені до державних органів, установ та організацій, крім тих, які залучаються в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції.

При цьому у п.3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України №775 від 28.11.2022 року вказано, що він набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 8 Порядку та умов, який застосовується з 24 лютого 2022 року, підпункту 9 пункту 14 Порядку та умов, який застосовується з 01 липня 2022 року, підпункту 10 пункту 14 Порядку та умов, який застосовується з 01 травня 2022 року.

Так, з наданої відповідачем інформації про складові грошового забезпечення за посадою Радника Голови за січень жовтень 2023 слідує, що працівникам поліції виплачувалася додаткова винагорода.

На думку суду позивач не має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,00грн., яка виплачувалася працівникам, які безпосередньо брали участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), а також тим поліцейським, які здійснювали повноваження поліції в місцях завдання ракетних ударів та/або ударів безпілотних літальних апаратів, оскільки доказів такого суду відносно позивача не надано.

Щодо права позивача на отримання 30000,00 грн. додаткової винагороди, то як вже було зазначено раніше таке право передбачено Постановою №168.

Разом з тим, додаткова винагорода повинна бути розрахована відповідно до відпрацьованого часу, проте оскільки позивач фактично не працював у спірний період, суд позбавлений можливості здійснити розрахунок такої грошової складової.

Також суд зазначає про відсутність права позивача у спірний період на таку виплату, оскільки така виплата, як вже було зазначено раніше, застосовується до працівників які виконували безпосередньо свої посадові обов`язки, в той час як позивач не працював у спірний період.

Щодо визначення складового грошового забезпечення як премія, суд зазначає наступне.

Так, премія виплачується понад основну заробітну плату, як стимулювання та заохочення за успішну трудову діяльність.

Як вже зазначено раніше, позивач у спірному періоді не працював, проте з інформації про складові грошового забезпечення за посадою Радника Голови за січень жовтень 2023 року слідує, що за період з листопада 2022 рок по жовтень 2023 року всім працівникам була виплачена премія від 112 % до 178 %.

Таким чином, позивач, працюючи у вказаний період, міг також отримати премію у розмірі від 112 % до 178 %.

Обґрунтованим на думку суду буде визначення розміру премії для позивача у спірний період 112%. Вищий відсоток премії вже визначався безпосередньо керівником, за врахування певних досягнень окремого працівника.

Таким чином до складу грошового забезпечення позивача слід включити премію у розмірі 36307,20 грн. = (7600,00 грн. + 2400,00грн. + 4500,00грн. + 760,00 грн. + 14500,00грн.) * 112%.

З огляду на вищенаведене грошове забезпечення позивача у спірний період складає 66067,20 грн. (36307,20 грн. + 7600,00грн. + 2400,00грн. + 4500,00грн. + 760,00грн. + 14500,00 грн.).

Так, позивач має право на отримання грошового забезпечення з 22.11.2022 року по 19.01.2024 року.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260 (далі - Порядок №260) встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

З огляду на наведене слідує, що грошове забезпечення поліцейських обчислюється за календарними, а не робочими днями місяця.

Вищенаведене також підтверджується поясненнями відповідача, які надані на вимогу суду.

Так, в листопаді 2022 року 30 календарних днів, з яких позивач має право на оплату 9 календарних днів (з 22.11.2022 року по 30.11.2022 року), що дорівнює 19820,16 грн. (66067,20 грн. / 30 * 9).

За період грудень 2022 року по грудень 2023 року позивач має право на оплату працю у розмірі 858873,60 грн. (66067,20 грн. * 13 місяців).

В січні 2024 року 31 календарних днів, з яких позивач має право на оплату 19 календарних днів, що дорівнює 40492,80грн. (66067,20грн. /31 * 19).

Таким чином, загальна заборгованість по заробітній платі за період з 22.11.2022 року по 19.01.2024 року складає 919186,56 грн. (19820,16 грн. + 858873,60 грн. + 40492,80грн.).

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідач як податковий агент згідно з вимогами Податкового кодексу України зобов`язаний виплатити позивачеві заробітну плату, утримавши з неї при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

З огляду на вищевикладене, суд встановив, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Національній поліції України щодо невиплати грошового забезпечення полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 по день ухвалення рішення суду 19.01.2024 року.

Зобов`язати Національну поліцію України (ЄДРПОУ 40108578) нарахувати та виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови заборгованість щодо невиплаченого грошового забезпечення з 22.11.2022 по 19.01.2024 року грошове забезпечення за посадою Радника Голови Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України в розмірі 919186,56 грн. (дев`ятсот дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят шість грн. 56 копійки), з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В частині присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць 66067,20 грн. (шістдесят шість тисяч шістдесят сім грн. двадцять копійок), рішення суду виконується негайно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 19.01.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса