Справа № 300/2982/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2982/23 пров. № А/857/18364/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року (головуючий суддя Гомельчук С.В., м.Івано-Франківськ) у справі №300/2982/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

24.05.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів догляду за дитиною-інвалідом з 26.05.2001 по 20.01.2003, з 28.01.2003 по 18.12.2007, з 01.05.2013 по 16.05.2013 та період проходження військової служби з 01.02.2016 по 01.06.2016; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди догляду за дитиною-інвалідом з 26.05.2001 по 20.01.2003, з 28.01.2003 по 18.12.2007, з 01.05.2013 по 16.05.2013 та період проходження військової служби з 01.02.2016 по 01.06.2016 та здійснити з 23.07.2020 перерахунок і виплату пенсії однією сумою з врахуванням раніше виплачених сум; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як працюючому пенсіонеру; зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії за ч.4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як працюючому пенсіонеру, з урахуванням довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки.

Позов обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 23.07.2020. Пенсію призначено за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV. Зазначає, що переглядаючи інформацію в особистому кабінеті пенсіонера на вебпорталі електронних послуг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, виявила, що при зарахуванні стажу відповідач допустив ряд неточностей, які впливають на пенсійне забезпечення. З метою захисту своїх прав позивач звернулась до пенсійного органу із заявою від 03.04.2023, в якій просила здійснити перерахунок пенсійного забезпечення з моменту призначення пенсії та перерахувати страховий стаж, станом на 23.07.2020, врахувавши наступні періоди з 26.05.2001 по 20.01.2003, з 28.01.2003 по 18.12.2007, з 01.05.2013 по 16.05.2013 та з 01.02.2016 по 01.06.2016. На звернення позивача щодо перерахунку пенсійного забезпечення листом від 28.04.2023 № 3499-3124/Р-02/8-0900/23 відповідач повідомив, що згідно із рішенням від 27.05.2023 № 64 зроблено перерахунок пенсії позивачки з 01.04.2023 та призначено пенсію, а тому відсутні правові підстави для повторного перерахунку. Вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів догляду за дитиною-інвалідом з 26.05.2001 по 20.01.2003, з 28.01.2003 по 18.12.2007, з 01.05.2013 по 16.05.2013 та період проходження військової служби з 01.02.2016 по 01.06.2016. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди догляду за дитиною-інвалідом з 26.05.2001 по 20.01.2003, з 28.01.2003 по 18.12.2007, з 01.05.2013 по 16.05.2013 та період проходження військової служби з 01.02.2016 по 01.06.2016 та здійснити з 23.07.2020 перерахунок і виплату пенсії однією сумою з врахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як працюючому пенсіонеру. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за ч.4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як працюючому пенсіонеру, з урахуванням довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що з 23.07.2020 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV. Страховий стаж на час звернення позивачки до пенсійного органу становив 25 років 06 місяців. Апелянт вважає, що оскільки позивачем не надано довідку Управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати, за яку сплачені страхові внески, то періоди догляду за дитиною з інвалідністю не зараховані до страхового стажу. Щодо перерахунку пенсії вказує, що його вже проведено 01.04.2023, а тому немає підстав для повторного перерахунку. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 23.07.2020. Позивачці з вказаної дати призначено пенсію за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з заявою від 14.11.2022 про перерахунок пенсійного забезпечення та здійснення виплати недоплачених сум з 22.07.2020 та перерахування страхового стажу, долучивши довідку Івано-Франківського ОТЦК та СП про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески від 21.10.2022.

Листом від 09.12.2022 № 4807-4563/Р-02/8-0900/22 пенсійний орган повідомив ОСОБА_1 про необхідність звернення до відділу обслуговування або подання заяви про перерахунок пенсії через вебпортал.

03.04.2023 позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсійного забезпечення та виплату недоплачених сум з 22.07.2020 із включенням періоду догляду за дитиною з інвалідністю з дитинства з 20.01.1998 по 19.12.2007 та періоду проходження військової служби з 01.02.2016 до страхового стажу, а також здійснення перерахунку та виплати станом на 03.04.2023 відповідно до представлених довідок Івано-Франківського ОТЦК та СП, нарахованих сум грошового забезпечення, що враховується при обчисленні пенсії за 2021, 2022, 2023 роки. На підтвердження періодів догляду за дитиною-інвалідом (з 20.01.1998 по 19.12.2007) долучила Висновки ЛКК від 20.01.1998 № 296 та від 28.03.2003 № 220.

Листом ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 28.04.2023 №3499-3124/Р-02/8-0900/23 позивачку повідомлено, що розмір її пенсії перераховувався відповідно до всіх змін чинного законодавства в частині пенсійного забезпечення, у зв`язку зі змінами прожиткового мінімуму. Щодо зарахування до стажу періоду догляду за дитиною з інвалідністю з 20.01.1998 по 19.12.2007, відповідач вказав, що ним включено лише ті відповідні періоди, що підтверджені довідкою Управління праці та соціального захисту населення про отримання щомісячної компенсаційної виплати, за яку сплачені страхові внески. Оскільки вказаний період не є підтвердженим таким документом, тому до стажу не зарахований. Також поінформував, що право на перерахунок пенсії, як працюючому пенсіонеру, позивачка набула з жовтня 2022 року.

Рішенням від 27.05.2023 №64 відповідачем зроблено перерахунок пенсії та з 01.04.2023 призначено пенсію у розмірі 5277, 12 грн.

Відповідно до довідки про перерахунок пенсії, розмір пенсії з 01.04.2023 склав 5277, 12 грн, а саме: 3638,52 грн - розмір пенсії за віком (ст.27) (13033,35*0,27917); 135,00 грн - надбавка за індексацією 01.03.2022; 100,00 грн - надбавка за індексацією 01.03.2023; 523,25 грн - підвищення учасникам бойових дій (1кат); 40,00 грн - цільова допомога учасникам бойових дій Пост. 1603 п.1; 523,25 грн - підвищення учасникам бойових дій (1 кат) (25% від 2093грн); 840, 35 грн - підвищення як жителю гірського району.

Відповідачем не враховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди, які підтверджуються наступними письмовими доказами, наявними у справі: з 26.05.2001 по 20.01.2003 - посвідченням № НОМЕР_1 від 16.05.1998 про призначення соціальної пенсії інваліда з дитинства з 06.02.1998 по 20.01.2003, медичним заключенням ЛКК від 20.01.1998 №296 на дитину інваліда з дитинства в віці до 16 років дійсне до 20.01.2003; з 28.01.2003 по 18.12.2007 - медичним висновком ЛКК №220 від 28.01.2003; з 01.05.2013 по 16.05.2013 - довідкою Департаменту соціальної політики Івано-Франківської міської ради від 23.09.2013 № 5979; з 01.05.2013 по 16.05.2013 догляд за дитиною - інвалідом до 18-річного віку - посвідченням серії НОМЕР_2 від 29.03.2011, виданим Департаментом соціальної політики м. Івано-Франківськ про отримання державної соціальної допомоги на дитину інваліда до 18 років; з 01.02.2016 по 01.06.2016 військова служба - довідкою, виданою Івано-Франківським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 31.03.2023 №3/620 про проходження військової служби в ЗСУ на посаді техніка служби охорони державної таємниці з 29.01.2016 по теперішній час; з 01.02.2016 по 01.06.2016 - записом у трудовій книжці (відповідно до наказу від 29.01.2016 №3-РС).

Не погоджуючись з вищевказаними діями відповідача, позивачка звернулась до суду першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ст. 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом "є" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Пунктом 10 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (Порядок № 637) визначено, що час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю). Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних. Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою разом із заявою про перерахунок пенсії було подано копії висновків ЛКК від 20.01.1998 №296 та від 28.01.2003 №220 про призначення інвалідності з дитинства дочці, на підтвердження права на отримання допомоги на дитину-інваліда з 20.01.1998 по 20.01.2003 та від 28.01.2003 по 19.12.2007, також серед матеріалів пенсійної справи наявна копія довідки Департаменту соціальної політики Івано-Франківської міської ради від 23.09.2013 № 5979 стосовно отримання допомоги по догляду за інвалідом з дитинства з 19.12.2007 по 16.05.2013. Враховуючи, що пунктом 10 Порядку №637 передбачена можливість підтвердження часу догляду за дитиною з інвалідністю віком до 16 років (перебування на інвалідності дитини) посвідченням одержувача допомоги або довідкою органів праці та соціального захисту населення, колегія суддів зазначає, що такі підтвердження були надані позивачкою до матеріалів справи, про що судом вказано вище. Крім того, серед матеріалів справи наявні копії розпоряджень від 15.01.2002 та від 13.02.2003 про призначення соціальної пенсії ОСОБА_1 та перерахунку пенсії з 20.01.1998 по 19.01.2003 та з 20.01.2003 по 16.05.2011.

Відповідно до пункту в частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Разом з тим, згідно із листом-відповіддю пенсійного органу від 28.04.2023 №3499-3124/Р-02/8-0900/23 ОСОБА_1 повідомлено, що період стажу з 01.02.2016 по 30.09.2020 враховано до страхового стажу. Проте, відповідно до Розрахунку пенсії за матеріалами пенсійної справи початок зарахування стажу датується з 01.06.2016, як звернула увагу позивачка.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував до стажу позивачки наступні періоди з 26.05.2001 по 20.01.2003, з 28.01.2003 по 18.12.2007, з 01.05.2013 по 16.05.2013 та з 01.02.2016 по 01.06.2016 та, як наслідок, не врахував їх при проведенні перерахунку пенсії відповідно до рішення від 27.05.2023 №64.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-ІV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 40 цього Закону визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачка є працюючою пенсіонеркою, пенсію якій призначено 23.07.2020, з усіх виплат якої за місцем роботи сплачені страхові внески (єдиний внесок), тому вона підпадає під критерії, визначені ч.4 ст. 42 Закону № 1058-IV, для проведення відповідного перерахунку пенсії. Відтак, оспорювані дії пенсійного органу є протиправними, що призвели до позбавлення позивачки права на повний та належний перерахунок пенсії, із врахуванням страхового стажу та заробітної плати, які підтверджено належними доказами.

Щодо посилань апелянта на пропуск строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року у справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем неправомірно не зараховано до стажу наступні періоди з 26.05.2001 по 20.01.2003, з 28.01.2003 по 18.12.2007, з 01.05.2013 по 16.05.2013 та з 01.02.2016 по 01.06.2016 та, як наслідок, не враховано їх при проведенні перерахунку пенсії відповідно до рішення від 27.05.2023 №64, а тому оскільки перерахунок та виплату пенсії, на яку позивачка має право, не проведено своєчасно, з вини органу Пенсійного фонду України, колегія суддів вважає, що такий перерахунок та виплата пенсії мають бути проведені з дати виникнення права на нього без обмеження строком, передбаченим ст.122 КАС України.

Таким чином, на думку апеляційного суду, строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі № 300/2982/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний