Справа № 140/27462/23
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/27462/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Ковальчука В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області. відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 березня 2023 року №0-0304.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 27.03.2023 року №0-0304 визначено позивачу сплату суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 2437,50 грн.

Вважає, що відповідно до підпункту л підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки виховує трьох дітей та має статус багатодітної сім`ї, а тому звернувся до податкового органу із заявою про відкликання цього податкового повідомлення-рішення, однак листом Камінь-Каширського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Волинській області від 01 вересня 2023 року за № 12882/6/03-20-24-04-06 йому відмовлено у задоволенні його заяви внаслідок того, що для звільнення від сплати цього податку, крім приналежності сім`ї до багатодітної, є вимога того, що саме власник цієї нерухомості має виховувати п`ять та більше дітей.

На думку позивача, податковим органом не надано належної оцінки зазначеним обставинам, оскільки законодавством визначено, що не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним сім`ям, а щодо сімей, які виховують п`ять та більше дітей це стосується прийомних сімей.

На підставі наведеного просить визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву представник ГУ ДПС у Волинській області позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що позивач виховує троє дітей, а тому не звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до підпункту л підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки у цьому випадку не оподатковуються об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей, або які належать прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.

На підставі наведеного просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Як слідує з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 51514503 від 11.01.2016 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 51514993 від 11.01.2016, ОСОБА_1 є власником житлового будинку загальною площею 195 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 є батьком та виховує з дружиною ОСОБА_2 трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та має статус багатодітної сім`ї, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.05.2006, про народження серії НОМЕР_2 від 03.03.2011, про народження серії НОМЕР_3 від 03.03.2011, про народження серії НОМЕР_4 від 19.06.2010.

ГУ ДПС у Волинській області на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України прийняло податкове повідомлення-рішення від 27.03.2023 №0-0304, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2022 рік у розмірі 2437,50 грн.

На думку позивача, він не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме за вищезгаданий житловий будинок, оскільки даний будинок належить багатодітній сім`ї, та який не є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту л підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, тому позивач і звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.

Відповідно до ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Положеннями ст. 266 ПК України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкт та базу оподаткування цим податком, а також пільги зі сплати цього податку, його ставки, податковий період, порядок та строки обчислення, нарахування і сплати цього податку.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України).

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Відповідно до пп. л пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік) (пп. 266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 пп. 266.5 ст.266 ПК України).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України).

Згідно з абзацом а) пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" пп.266.4.1 п.266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст.266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема, документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пп. 266.7.4 п.266.7 ст.266 ПК України).

Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (пп. 266.9.1 п. 266.9 ст. 266 ПК України).

Відповідно до абзацу а) пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Визначення поняття багатодітна сім`я наведено у ст. 1 Закону України Про охорону дитинства, а саме: це сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сім`ї включаються також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. В цій же нормі закону надано визначення терміну «Дитина» - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , виховує трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та має статус багатодітної сім`ї.

Підпункт 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України доповнено підпунктом л згідно із Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні, який набрав чинності з 01.01.2017.

Тобто, з 01.01.2017 не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей (пп. л пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Отже, правовий аналіз пп. л пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України свідчить про те, що не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним чи прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей. Тобто, надана законом пільга щодо сплати цього податку передбачає одночасно дві умови: 1) наявність статусу багатодітної або прийомної сім`ї; 2) виховання п`яти та більше дітей.

Суд звертає увагу на те, що з 01.01.2017 законодавець визначив пільгу щодо сплати даного податку у залежності до кількості дітей, які перебувають на вихованні у багатодітній або прийомній сім`ї.

Трактування позивачем пп. л пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України щодо звільнення від сплати даного податку за наявності лише одного статусу багатодітної сім`ї (за наявності на вихованні трьох дітей) є помилковим з огляду на те, що сполучник або вживається на означення того, що з ряду перелічених сімей (багатодітної або прийомної) можливий вибір, який надає їм право на пільгу зі сплати даного податку, однак за обов`язкової умови виховання п`яти та більше дітей.

Додатково суд нагадує, що до 01 січня 2015 року діяло положення Податкового кодексу України (пп. ґ пп. 265.2.2 п. 265.2 статті 265 ПК України в редакції Закону № 403-VII від 04.07.2013), яким визначено, що не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать фізичним особам, які відповідно до закону мають статус багатодітних або прийомних, або малозабезпечених сімей, опікунів, піклувальників дітей, але не більше одного такого об`єкта на сім`ю, опікуна, піклувальника.

Тобто, правові норми Податкового кодексу України в редакції до 01.01.2015 надавали пільгу щодо сплати даного податку для ряду осіб, в тому числі і для багатодітних або прийомних сімей, або малозабезпечених сімей, незалежно від кількості дітей, які перебували на вихованні.

Однак з 1 січня 2017 року подібне положення повернулося у Податковий кодекс України, але в значно усіченому вигляді, де передбачено, що не оподатковуються об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.

Відтак, оскільки позивач у складі багатодітної сім`ї виховує трьох дітей, тому, враховуючи приписи пп. л пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, належний йому на праві власності житловий будинок загальною площею 195 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 27.03.2023 №0-0304, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 березня 2023 року №0-0304 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ).

Суддя В.Д. Ковальчук