Справа № 420/29303/23
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Дробченко К.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Одеського Квартирно-Експутаційного управління Міністерства оборони України (місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Армійська, 18; 4) про визнання протиправним та скасувати рішення засідання Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2023 №6 у частині зняття полковника з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Одеського Квартирно-Експутаційного управління Міністерства оборони України, у якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення засідання Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2023 №6 у частині зняття полковника ОСОБА_1 , із складом сім`ї три особи ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 ) з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею);

зобов`язати Об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_2 поновити полковника ОСОБА_1 на обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою жилою площею), із складом сім`ї три особи ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 ) з 09.09.2019 року.

Ухвалою від 30.10.2023р. Одеським окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху, а також надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду позовної заяви із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків представника позивача (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (у разі відсутності реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб), надати докази відсутності реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб)).

06.11.2023 року (вх. №ЕП/38563/23) позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 13.11.2023 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2019 року позивач перебував у списках осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням. Під час проходження служби позивач у зв`язку із територіальним переміщенням та, як наслідок, особовим обліком у різних військових підрозділах, постійно змінював місце перебування. Спірним рішенням від 29.07.2023 року, як зазначає позивач, у зв`язку зі черговим переміщенням до іншої частини його було виключено зі списків осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням. Позивач із даним не погоджується, стверджує, що постійно виконує оперативні завдання, а тому зміна місця реєстрації не вбачається можливою, тому позивач залишився за місцем реєстрації у м.Одесі. Більше того, за місцем реєстрації проживають члени його сім`ї. Також позивач наголосив, що його не було запрошено на розгляд питання про винесення спірного рішення всупереч п.28 Правил обліку.

28.11.2023 року за вх.№41971/23 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування наданих заперечень представник відповідача вказав, що згідно отриманої інформації позивачем у 1996 році було здійснено приватизацію виданої йому Міністерством оборони України квартири у м. Броди. Оскільки перебування військовослужбовця у списку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням, не є сумісним із фактом приватизації житла, наданого МОУ, то було прийняте рішення про виключення позивача із відповідного списку.

11.12.2023 року за вх.№43988/23 від представника третьої особи надійшли пояснення, у яких третя особа підтримала позицію відповідача у справі та за аналогічних підстав просила відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність даної позовної заяви Одеському окружному адміністративному суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 з 1985 року по теперішній час є військовослужбовцем проходить службу у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу згідно Контракту від 30.09.2021 року.

З 16.11.2016 року по 12.08.2022 року полковник ОСОБА_1 проходив військову службу у м. Одесі.

ОСОБА_1 має склад сім`ї три особи: він, дружина - ОСОБА_2 , син дружини - ОСОБА_3 .

У період з 04.08.2017 року до теперішнього часу полковник ОСОБА_1 та члени його сім`ї зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . Оскільки належного житла у м.Одесі позивач не мав, З метою поліпшення житлових умов за місцем реєстрації ним 09.09.2019 року було подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 , голові об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_2 про його зарахування із складом сім`ї три особи ( ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 ) на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Протоколом засідання Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_2 (далі - ОЖК в/ч НОМЕР_2 ) №6 від 09.09.2019 року на підставі рапорту та наданих документів прийнято рішення про зарахування полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_4 , зі складом сім`ї 3 (три) особи, а саме: він, дружина ОСОБА_2 , 1983 р.н., син дружини ОСОБА_3 , 2007 р.н., з 09.09.2019 р. на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням (службовою житловою площею).

Вказаний протокол засідання ОЖК в/ч НОМЕР_2 01.10.2019 року затверджений наказом командира в/ч НОМЕР_2 та погоджений ТВО начальника КЕВ м. Одеса.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 23.03.2022 №205 полковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника артилерійського дивізіону з озброєння військової частини НОМЕР_5 .

З підстав цього 12.08.2023 року він був виключений із списків особового складу в/ч НОМЕР_4 та вибув до нового місця служби, с. Піщанка, Дніпропетровської області.

Протоколом засідання об`єднаної житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 29.07.2023 №6 прийнято рішення, згідно якого полковника ОСОБА_1 складом сім`ї 3 (три особи) (він, дружина - ОСОБА_2 , син дружини - ОСОБА_3 ) знято з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_2 шляхом забезпечення житлом для службового користування.

У якості підстави вказано «у зв`язку із переводом до іншого місця служби (Дніпропетровський гарнізон), а також визначено, що позивач «забезпечений житлом від МОУ за адресою: АДРЕСА_4 .

Наказом військової частини НОМЕР_2 від 10.08.2023 року №549 затверджено протокол Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2023 року №6.

Не погоджуючись із рішенням засідання об`єднаної житлової комісії в/ч НОМЕР_2 , позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 1, 8 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року (в редакції, що діяла станом на взяття позивача на квартирний облік) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, а також звільнені з військової служби особи, які стали особами з інвалідністю І чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, мають право на безплатне одержання у приватну власність жилого приміщення, яке вони займають у будинках державного житлового фонду. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до ст. 34, 37, 43 ЖК УРСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Згідно п. 12 «Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра Оборони України від 03.02.1995 року №20 (в редакції, що діяла станом на взяття позивача на квартирний облік), військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті, а саме: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.

Відповідно до п. 3, 24, 29 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Пункт 30 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, передбачає випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

5) в інших випадках, передбачених законодавством.

З урахуванням зазначеного, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі й у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків передбачених пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Тотожна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі №487/5835/17, від 01 квітня 2020 року у справі №638/5769/18, від 08 квітня 2020 року у справі №683/2197/18, від 19 травня 2020 року у справі №683/2198/18.

Згідно з п. 3.10-3.12 «Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої Наказом Міністра оборони України 06.10.2006 року №577, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.10.2006 року за №1171/13045, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Якщо військовослужбовець, який перебуває на обліку, обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку реєстрації, інший населений пункт, відповідний командир військової частини за проханням військовослужбовця за 6 місяців до звільнення в запас або у відставку за віком подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційного органу необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційного органу про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби. Він також може скористатися правом отримати житлове приміщення після звільнення з військової служби від виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради на загальних підставах відповідно до чинного законодавства.

Військовослужбовцю, який перебуває на обліку, черговість надання житлового приміщення може бути перенесена на рік, якщо він без підстав відмовився від виділеного житлового приміщення, що відповідає встановленим вимогам та розміру. Рішення про перенесення черги приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на квартирний облік, та повідомляється нею військовослужбовцю у 15-денний термін із зазначенням причини у письмовій формі.

Військовослужбовці знімаються з обліку в цьому населеному пункті в разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Аналізуючи вказані доводи та норми чинного права, суд погоджується із твердженням позивача про те, що його переміщення як самостійна підстава для зняття особи з квартирного обліку у контексті потребування поліпшення умов не є достатньою. Військовий облік по особовому складу та квартирний облік у цьому контексті визначають різну правову природу відносин та не є одним і тим же.

Оскільки за актуальним місцем проходження служби позивач житло не винаймає, не отримав житла тощо, а за місцем його квартирного обліку перебувають члени його сім`ї, суд не вбачає підстав вважати, що проходження позивачем служби поза межами м. Одеси є належною підставою для виключення позивача з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням.

Поруч із цим, аналізуючи наявні письмові докази у справи, суд вказує на таке.

Згідно положень п. 2, абз. 1 п. 4 Розділу І, п. 1, 7, 8 Розділу ІІ чинної Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міністерства оборони України у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами).

Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міністерства оборони України, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях ЗС України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії. До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку.

Житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Як вже зазначалось вище, згідно з ч. 1, 8 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року (в редакції, що діяла станом на взяття позивача на квартирний облік) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, а також звільнені з військової служби особи, які стали особами з інвалідністю І чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, мають право на безплатне одержання у приватну власність жилого приміщення, яке вони займають у будинках державного житлового фонду. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до п. 3, 24, 29 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Як встановлено судом, Об`єднаною житловою комісією військової частини НОМЕР_2 проведено Звірку з Одеським квартирно-експлуатаційним управлінням щодо правильності, достовірності та повноти ведення обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями (службовою житловою площею), а також шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, за результатами якої встановлено наступне.

Як вбачається із довідки квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль від 06.11.2017 № 124, ОСОБА_1 утримивану площу - окрему, двокімнатну квартиру, житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 50, 65 кв. м. (ордер №73 від 30.09.1992 р.) у АДРЕСА_5 , приватизував у 1996 році.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380 (далі - Інструкція), житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Згідно пункту 8 розділу IV наведеної Інструкції, військовослужбовці, які прибули до нового місця служби та забезпечені в іншій місцевості постійним житлом за рахунок Міноборони, де залишилися проживати члени їх сімей, можуть бути забезпечені житловою площею у гуртожитку або отримувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення за новим місцем проходження військової служби у разі, якщо вони не мають житла для постійного проживання у цьому населеному пункті. Такі військовослужбовці забезпечуються жилою площею у гуртожитку або отримують компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення на одну особу.

Пункт 30 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, передбачає у п.5 зняття осіб з обліку в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, підстави щодо включення позивача до списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням, конфліктують із фактом здійснення ним приватизації майна, переданого йому МО України, у 1996 році, тобто фактично позивач житло вже отримав. Оскільки отримати ще одне житло згідно норм чинного законодавства позивач не може, його перебування у списку не є обґрунтованим.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання спірного рішення протиправним, оскільки в його основу покладено належним чином встановлені факти та законодавчо визначені підстави, а тому позовна заява задоволенню не підлягає.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

За сукупністю вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відсутні підстави для стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Одеського Квартирно-Експутаційного управління Міністерства оборони України (місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Армійська, 18; 4) про визнання протиправним та скасувати рішення засідання Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2023 №6 у частині зняття полковника з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 18.01.2024 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.