Справа № 520/23100/23
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 р. №520/23100/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.;

за участю секретаря судового засідання - Вишневської М.С.;

Представника відповідача, Віслогузової М.Д.;

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватної фірми "Артон" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А,м. Харків,61030, ) до Волинської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд. 13,с. Римачі,Волинська область,44350, ) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Приватна фірма "Артон", з адміністративним позовом до Волинської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, в якому просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA205030/2023/000057/2 від 28.02.2023 та картку відмови № UA205030/2023/000136.

В обґрунтування позову зазначено, що товариство при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржуване рішення, картку відмови.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 року відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Від Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Представник відповідача зазначив, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності.

Вказує, що Рахунок-фактура від 22.02.2023 № 21709 містить інформацію про перевізника, що відрізняється від перевізника ОСОБА_1 заявленого в рахунку-проформі від 23.02.2023 №б/н та товаротранспортній накладній від 22.02.2023 №б/н. Також, що Прайс-лист від 22.02.2023 №б/н виданий на 8 тиждень 2023 року, що втратив чинність.

Також зазначає, що на етапі перевірки правильності визначення митної вартості ввезеного позивачем товару з`ясовано, що митну вартість по МД №23UA24U5 від 27.02.2023 року заявлено позивачем за резервним методом визначення митної вартості товару, що на думку відповідача, свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання вказаного вище товару, з огляду на фактурну вартість 19 200,00 дол.США (гр.22) та заявлену декларантом митну вартість товару у розмірі 807434,69грн. (22080 дол.США) за резервним методом, при цьому не підтверджену жодним документом. Разом з тим, позивач не надав ніяких пояснень на підставі яких документів, митну вартість заявлену за резервним методом.

Відповідач зауважив, що згідно гр.20 МД умови поставки визначено FCA, яка згідно терміну інкотермс означає не включені до ціни товару транспортні витрати, а тому такі витрати додаються окремо до митної вартості, проте в даному випадку такі витрати не додані у розмірі 1500 ЄВРО (дане твердження підтверджуються у декларації митної вартості).

Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про правомірність оскаржуваного рішення та необґрунтованість позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача проти вимог заявленого позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Як встановлено судовим розглядом, 01.02.2023 між позивачем та Seaborn AS (Норвегія) укладено зовнішньоекономічний контракт № CF 01022023, відповідно до якого позивач придбав морожену та охолоджену рибу та рибні продукти з неї, з урахуванням того, що асортимент, кількість і ціна товару обумовлені рахунками (інвойсами), підготовленими для кожної окремої поставки.

Відповідно до Контракту позивачем ввезено на митну територію України товар: Риба морожена Хребти лосось атлантичний (наукова назва Salmon Salar); хребти лосося, не солені, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, без теплової та кулінарної обробки. Температура продукту: -18'С. Країна виробництва Норвегія. Загальна вага Нетто 19200,00 кг., Брутто = 20736,00 кг.

27.02.2023 з метою митного оформлення товару, позивач подав митну декларацію №23UA24U5, митну вартість визначено за резервним методом визначення митної вартості, а саме коригування митної вартості до рівня 1,15 доларів за 1 кг аналогічного товару (1,15*19200*36,5686=807434,69 грн.) після усної консультації з митним органом, на товар: Риба морожена Хребти лосось атлантичний (наукова назва Salmon Salar); хребти лосося, не солені, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, без теплової та кулінарної обробки. Температура продукту: -18'С. Країна виробництва Норвегія. Загальна вага Нетто 19200,00 кг., Брутто = 20736,00 кг.

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: - сертифікат якості б/н від 22.02.2023; - пакувальний лист б/н від 22.02.2023; - рахунок-фактура №473538 від 22.02.2023; - автотранспортна накладна б/н від 22.02.2023; - міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво №23100 323547 від 22.02.2023; - сертифікат про походження товару №AR538233268 від 22.02.2023; - банківський платіжний документ, що стосується товару №32 від 22.02.2023; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №б/н від 23.02.2023; - документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 23.02.2023; - прейскурант (прайс-лист) виробника товару №б/н від 22.02.2023; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №CF 01022023 від 01.02.2023; - договір про надання послуг митного брокера №1/13-05-22 від 13.05.2022; - договір (контракт) про перевезення №051222-3 від 01.12.2022; - інформація про позитивні результати проведення заходів офіційного контролю з використанням механізму «єдиного вікна» (в якості відомостей про документ зазначається оригінальний номер електронної справи) №9613334 від 27.02.2023.

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

Позивач разом із заявою № 28/01 від 28.02.2023 надав: - Договір № 2 від 14.10.2022, укладений між замовником ПФ «АРТОН» та експедитором - Якубюк Мареком, ммм-транс, за розділом 4 якого експедитор забезпечує перевезення вантажів на замовлення ПФ «АРТОН»; - рахунок-проформу № НОМЕР_1 від 20.02.2023.

28.02.2023 року позивачу було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205030/2023/000136 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA205030/2023/000057/2 від 28.02.2023.

Декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України оформивши товар за митною декларацією: № 23UA05U3 та додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Суд вказує, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 815/5274/16, від 05.07.2022 у справі № 804/150/16.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за резервним методом визначення митної вартості, а саме коригування митної вартості до рівня 1,15 доларів за 1 кг аналогічного товару (1,15*19200*36,5686=807434,69 грн.) після усної консультації з митним органом.

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів вартості вартості № UA205030/2023/000057/2 від 28.02.2023.

У графі 33 зазначеного рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено: Митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:

1) Рахунок-фактура від 22.02.2023 № 21709 містить інформацію про перевізника, що відрізняється від перевізника ОСОБА_1 заявленого в рахунку-проформі від 23.02.2023 №б/н та товаротранспортній накладній від 22.02.2023 №б/н;

2) Прайс-лист від 22.02.2023 №б/н виданий на 8 тиждень 2023 року, що втратив чинність.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Дослідивши документи, подані позивачем до митного оформлення суд дійшов висновку, що подані документи містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Щодо обрання позивачем резервного методу визначення митної вартості, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи у суді Волинською митницею зазначалось, що позивач застосував резервний метод визначення митної вартості товару без приєднання до митної декларації доказів наявності у базі митної служби заявленої вартості аналогічного товару.

Судом встановлено, що Митна декларація 23UA24U5 містить у графі 43 позначку про застосування резервного методу (6).

При оформленні митної декларації № 23UA24U5 позивачем був обраний резервний метод визначення митної вартості, а саме коригування митної вартості до рівня 1,15 доларів за 1 кг аналогічного товару (1,15*19200*36,5686=807434,69 грн.) після усної консультації з митним органом.

Під час розгляду справи, позивач пояснив, що вартість одного кілограму хребтів лосося морожених визначена позивачем разом із митницею у сумі 1,15 доларів, цей рівень митної вартості митниця дала попередньо в усній консультації. Це мінімальний "прохідний рівень" нижче якого інспектори митниці не оформлюють даний товар, і до якого просять підняти митну вартість імпортера самостійно.

При проведенні консультації наданий номер декларації за МД № UA209170/2022/91742 від 17.11.2022, що оформлювалась по 1,15 доларів США за 1кг товару.

Суд зазначає, що інформація про митну декларацію на момент декларування товару позивачем містилася в реєстрі митниці, а тому не була подана позивачем у паперовому або іншому вигляді.

Окрім того, митним органом наводився документ 1801/UA205000/2023/10735 24.02.2023/1. Під час оформлення митний орган не взяв до уваги консультацію і прийняв рішення про підняття митної вартості.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить такої підстави для коригування митної вартості, як відсутність копії декларації щодо такого ж товару, що міститься у базі митниці.

Також судом встановлено, що при повторному поданні декларації, що надана митниці до оформлення за № 23UA05U3, для виконання рішення митниці про підняття митної вартості до рівня 1,30 доларів США за кг та випуск товару у вільний обіг за основу було взято основний метод визначення за ціною інвойсу, оскільки попередня усна консультація стала не актуальна після винесення рішення про коригування митної вартості, а також гарантовано сплату/резервування митних платежів, що передбачено ст. 55 МКУ до рівня згідно рішення UA205030/2023/000057/2.

В декларації 23UA05U3 сума проставлена у графі 12 декларації складається з 1 USD (ціна інвойсу)*19200 кг (загальна вага товару)*36,5686 грн (курс долара) + 1500EUR (сума транспортних витрат доставки товару до кордону, що включається до митної вартості згідно базисних умов поставки FCA)*38,611 (курс Євро) = 760033,62 грн.

У графі 43 митної декларації декларантом зазначено два способи визначення митної вартості товару: 1- основний, за договірною вартістю із додаванням вартості перевезення до митного кордону України та 6 резервний, за яким митниця визначила вартість товару.

Відповідачем вказано підстави, за яких до визначення митної вартості не може бути застосований основний метод. 2. Декларантом при випуску товару у вільний обіг заявлено метод « 1» - основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), проте не резервний « 6», як визначено в графі 43 МД №23UA24U5 від 27.02.2023 року, що на думку митниці підтверджує сумніви митного органу щодо достовірності відомостей про митну вартість.

Однак, суд зазначає, що відповідач не навів належних та допустимих доказів стосовно того, які саме правомірні сумніви викликають зазначення у графі 43 основного та резервного способу визначення вартості товару і чому ці сумніви не усуваються наданими до декларування документами.

До того ж, відповідач не зазначає у рішенні, що дані внесені до графи 43 митної декларації № 23UA05U3 викликали сумнів щодо митної вартості заявленого до митного оформлення товару.

Суд зауважує, що рішення про коригування митної вартості № UA205030/2023/000057/2 від 28.02.2023 винесене стосовно митної декларації № 23UA24U5 а розбіжності, на які посилається відповідач містяться у митній декларації № 23UA05U3.

Відповідач в якості доказу правомірності винесення рішення про коригування митної вартості товару № UA205030/2023/000057/2 посилається на дані митної декларації № 23UA05U3, що випущена після його винесення.

За таких підстав, вказані обставини не можуть бути підставою для сумнівів про завищення митної вартості позивачем.

Суд зазначає, що відповідач застосував резервний метод визначення митної вартості товару після визначення позивачем вартості товару за тим самим методом, навивши в якості підстав для зміни вартості товару розбіжності щодо визначення вартості товару за основним методом.

Фактично, відповідач не застосував резервний метод для визначення вартості товару а змінив саму вартість товару за резервним методом, створивши додаткові складнощі для позивача із визначенням подальшої поведінки щодо оформлення митної декларації.

Однак, зміна вартості товару за обраним позивачем самостійно резервним методом не передбачені Митним кодексом України, а тому вказані дії є необґрунтованими.

Жодних зауважень щодо надання документів на підтвердження вартості товару, обраної позивачем за резервним методом пункт 33 рішення не містить, а тому посилання відповідача про ненадання до митної декларації доказів наявності у базі митної служби заявленої вартості аналогічного товару ,суд вважає безпідставним.

Щодо доводів відповідача, що рахунок-фактура від 22.02.2023 № 21709 містить інформацію про перевізника, що відрізняється від перевізника ОСОБА_1 заявленого в рахунку-проформі від 23.02.2023 №б/н та товаротранспортній накладній від 22.02.2023 №б/н, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачу разом із митною декларацією № 23UA24U5 та супровідним листом б/н від 23.02.2023, складеним ОСОБА_2 , ммм-транс були надані наступні документи, що підтверджують транспортні витрати:

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги б/н від 23.02.2023, яким ОСОБА_1 ммм-транс виставляє рахунок на оплату транспортних послуг за договором № 2 від 14.10.2022, вартість транспортування товару до митного кордону України (Ягодин) становить 1500,00 євро. Від Ягодина до пункту призначення (м. Київ) - 500 євро а загалом транспортні послуги вартують 2000,00 євро. Страхування вантажу не проводилося;

- Договір № 2 від 14.10.2022, укладений між замовником ПФ «АРТОН» та експедитором - Якубюк Мареком, ммм-транс, за розділом 4 якого експедитор забезпечує перевезення вантажів на замовлення ПФ «АРТОН»;

- Довідка про транспортні витрати, видана ОСОБА_1 ммм-транс, якою підтверджені числові значення митної декларації.

Дослідивши зазначені документи судом встановлено відсутність розбіжностей у наданих документах, усі числові значення співпадають повністю із даними, що зазначені у митній декларації № 23UA24U5.

В якості доказу поданий до митного оформлення Рахунокфактуру (інвойс) № 473538 від 22.02.2023.

Дослідивши його зміст, судом встановлено, що він виписаний клієнту ПФ «АРТОН» (клієнтський номер 21709) на продаж 19200 кг морожених хребтів атлантичного лосося, упакованих у 960 пакувальних коробок, із вартістю товару за 1 кг 1 долар США на загальну суму 19200,00 доларів США, згідно контракту CF 01022023 за умови попередньої оплати, умови поставки FCA Lepsoy на умовах ІНКОТЕРМС 2020.

В графі перевізник о інвойсу міститься застереження, що обрання перевізника та його оплата покладена на покупця за його вільним вибором.

Як вбачається з картки відмови, та змісту документів, що надані для митного оформлення, рахунок-фактура за № 21709 від 22.02.2023 відповідачу взагалі не подавалася.

Під час розгляду справи позивач пяснив, що номер 21709 є клієнтським номером ПФ «АРТОН» у клієнтській базі постачальника Seaborn AS, Норвегія.

Таким чином, зауваження щодо іншого перевізника не базується на фактичних даних.

Також судом встановлено, що до митної декларації надані документи щодо перевезення товару:

- підтвердження замовлення № 295073 від 20.02.2023 (інвойс, рахунок-фактура) за заявкою клієнта ПФ «АРТОН» (клієнтський номер 21709) щодо поставки 19200 кг морожених хребтів атлантичного лосося, упакованих у 960 пакувальних коробок, на умовах FCA Lepsoy на умовах ІНКОТЕРМС 2020.

Яким зазначається, що доставка товару здійснюється самовивозом, тобто обрання перевізника та його оплата покладена на покупця за його вільним вибором.

За таких підстав, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача в цій частині.

Щодо доводів відповідача, що прайс-лист від 22.02.2023 №б/н виданий на 8 тиждень 2023 року, що втратив чинність, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що до митного оформлення позивачем надано прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 22.02.2023 щодо вартості товару морожених хребтів атлантичного лосося, які станом на 8й тиждень 2023 року (з 20.02.2023 до 26.02.2023) становить 1 долар США.

Відповідач зазначає, що цей прайслист не є чинним на час митного оформлення товару.

Так, судом встановлено, що 20.02.2023 за заявкою клієнта ПФ «АРТОН» (клієнтський номер 21709) щодо поставки 19200 кг морожених хребтів атлантичного лосося, упакованих у 960 пакувальних коробок, на умовах FCA Lepsoy на умовах ІНКОТЕРМС 2020, що підтверджується підтвердженням замовлення № 295073 від 20.02.2023

22.02.2023 р. сторонами контракту погоджено, що на продаж 19200 кг морожених хребтів атлантичного лосося, упакованих у 960 пакувальних коробок, із вартістю товару за 1 кг 1 долар США на загальну суму 19200,00 доларів США, згідно контракту CF 01022023 за умови попередньої оплати, умови поставки FCA Lepsoy на умовах ІНКОТЕРМС 2020, що підтверджується Рахуноком-фактурою (інвойс) № 473538 від 22.02.2023.

22.02.2023 р. позивачем сплачено на користь постачальника за контрактом № CF 01022023 SEABORN AS 19200,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 32 від 22.02.2023.

Суд зазначає, що прайс лист, підтвердження замовлення та платіжне доручення складені під час чинності наданого до оформлення прайс-листу.

За таких підстав доводи відповідача, прайс-лист від 22.02.2023 №б/н виданий на 8 тиждень 2023 року, що втратив чинність, суд вважає необґрунтованим.

Крім того, суд наголошує, що прайс-лист не є основним документом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 23.10.2020 р. у справі № 810/690/17.

Щодо зауважень відповідача висловлених в відзиві на позовну заяву, що згідно гр. 20 МД умови поставки визначено FCA, яка згідно терміну Інкотермс означає не включені до ціни товару транспортні витрати, а тому такі витрати додаються окремо до митної вартості, проте в даному випадку такі витрати не додані у розмірі 1500 Євро (дане твердження підтверджується у декларації митної вартості)», суд зазначає, що вони не були висловлені митним органом під час здійснення митного оформлення, що в силу ч. 2 ст. 77 КАС України позбавляє права відповідача як суб`єкта владних повноважень посилатися на них.

Крім того, суд зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідач обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки. Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом методом, не довів наявність підстав для коригування митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення № UA205030/2023/000057/2 від 28.02.2023 про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняте відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

Розподіл судових витрать здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватної фірми "Артон" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А,м. Харків,61030, ) до Волинської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд. 13,с. Римачі,Волинська область,44350, ) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA205030/2023/000057/2 від 28.02.2023 та картку відмови Волинської митниці Державної митної служби України № UA205030/2023/000136 від 27.02.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд. 13,с. Римачі,Волинська область,44350, на користь Приватної фірми "Артон" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А,м. Харків,61030, ) сплачений судовий збір у сумі 5368,00 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено та підписано 22 січня 2024 року.

Суддя Бідонько А.В.