Справа № 380/29039/23
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 рокусправа №380/29039/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (33004, вул. Олександра Борисенка, 7, м. Рівне, Рівненська область), в якому просить суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсію за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу періоди навчання з 01.09.1978 р. по 30.06.1979 р. згідно свідоцтва №49165 від 30.06.1979р. та періоди трудової діяльності згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.06.1979р., призначити пенсію з дати звернення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області №31 від 16.10.2023 року їй відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1978 по 30.06.1979 згідно свідоцтва № НОМЕР_3 від 30.06.1979 р. та періоди трудової діяльності: згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.06.1979 р., оскільки дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » в трудовій книжці не відповідає свідоцтву про одруження НОМЕР_4 від 24.10.1981 «Харкавцив».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Кухар Н.А.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Вище вказану ухвалу було надіслано одержувачу - Головному управлінню ПФУ у Рівненській області в його електронний кабінет 18.12.2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Станом на дату винесення судом рішення відзиву на позовну заяву або заяви про визнання позову від відповідача не надходило.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , 09.10.2023 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком.

Рішенням №31 від 16.10.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В обґрунтування відмови у призначенні пенсії, відповідачем зазначено наступне:

- дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 09.10.2023 року;

- вік заявниці 63 роки 0 місяців 03 дні;

- страховий стаж особи становить 02 роки 4 місяці 28 днів;

- до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1978 по 30.06.1979 згідно свідоцтва № НОМЕР_3 від 30.06.1979 р. та періоди трудової діяльності: згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.06.1979 р., оскільки дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » в трудовій книжці не відповідає свідоцтву про одруження НОМЕР_4 від 24.10.1981 «Харкавцив».

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач звернулася з даним позовом до суду.

При вирішення вказаного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч.1ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IVвстановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IVперіоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01.09.1978 по 30.06.1979 навчалася в Самбірському професійному торговому кулінарному училищі, а у періоди, зокрема, з 13.06.1979 р. по 18.05.1987 р. - касир-контролер продовольчого магазину, Дрогобицький смешторг; з 20.05.1987 р. по 19.08.1991 р. - продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », асоціації підприємців « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; з 20.08.1991 р. по 25.08.1993 р. - соціальний працівник відділу соціального забезпечення, Дрогобицький міськсоцзабез; з 06.09.1993 р. по 07.09.1993р. - касир ресторану «Берізка», Державне комунальне виробничо- торговельне підприємство м. Дрогобич; з 08.09.1993 р. по 19.11.1993 р. - збірник посуду, Державне підприємство громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; з 19.11.1993 р. по 20.08.1999 р. - контролер касир, Державне підприємство громадського харчування школярів м. Дрогобич; з 20.08.1999 р. по 31.08.2000 р. - продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », Державне підприємство громадського харчування ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; з 05.01.2001 р. по 12.04.2001 р. - Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості; з 13.04.2001 р. по 01.07.2001 р. - оператор лінії розливу, Приватна торгово - виробнича фірма «АННА-Г»; з 19.07.2001 р. по 14.07.2002р. - Дрогобицький міськрайонний центр зайнятості, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_2 від 15.06.1979 р. та копією свідоцтва №79165 від 30.06.1979 року, наявними у справі.

При цьому, 24.10.1981 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 було укладено шлюб, після укладення якого ОСОБА_5 присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 24.10.1981 року.

Так, зі змісту копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 15.06.1979 р. вбачається, що на першій сторінці трудової книжки міститься відповідний запис про зміну прізвища позивача на « ОСОБА_6 » з посиланням на свідоцтво про одруження серії НОМЕР_5 від 24.10.1981 року, який завірено підписом працівника відділу кадрів.

Окрім того, зі змісту трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 15.06.1979 р. вбачається, що вона містить запис про навчання позивача з 01.09.1978 по 30.06.1979 в Самбірському професійному торговому кулінарному училищі, який зроблено на підставі свідоцтва № НОМЕР_6 від 30.06.1979 року.

Разом з тим, вищенаведені періоди навчання та роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (на підставі записів у трудовій книжці), так як дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » в трудовій книжці не відповідає свідоцтву про одруження НОМЕР_4 від 24.10.1981 «Харкавцив», що підтверджується змістом копії оспорюваного рішення пенсійного органу №31 від 16.10.2023 року.

При цьому, судом враховується і те, що згідно оскаржуваного рішення пенсійного органу, відповідач не оспорює записи в трудовій книжці та не зазначає про будь-які недоліки при їх заповненні.

На першому аркуші трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 15.06.1979 р. зазначено прізвище російською « ОСОБА_5 », а також міститься відмітка про те, що прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 24.10.1981 року.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 р. у справі №754/14898/15-а та від 17.07.2018 у справі №220/989/17.

Відповідачам під час розгляду цієї справи не доведено недійсність як трудової книжки, так і свідоцтва № НОМЕР_3 від 30.06.1979 р., не спростовано їх належність саме ОСОБА_7 .

Доводи відповідача про те, що дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » в трудовій книжці не відповідає свідоцтву про одруження НОМЕР_4 від 24.10.1981 «Хоркавців», оцінюються судом критично, адже формальні неточності, в тому числі неточності перекладу, у документах за загальним правилом не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, які містяться в реєстрах та документах, на заповнення яких заявник ніяким чином не впливає та не можуть слугувати безперечною відмовою у призначенні пенсії.

Більше того, така підстава для неврахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1978 по 30.06.1979 згідно свідоцтва № НОМЕР_3 від 30.06.1979 р. та періоди трудової діяльності: згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.06.1979 р., оскільки дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » в трудовій книжці не відповідає свідоцтву про одруження НОМЕР_4 від 24.10.1981 «Хоркавців» свідчить не про реальні перешкоди для призначення заявнику пенсії, а про надмірний формалізм, адже сумнівів в тому, що такі документи належать саме ОСОБА_7 у суду не виникає.

Суд зазначає, що з наявних матеріалів справи та доданих позивачем до заяви про призначення пенсії документів, можливо ідентифікувати особу, а помилки допущені у документах при перекладі прізвища позивача з російської на українську та необхідність виправити таку стару "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, добросовісно набуте особою, яка покладалася на законність дій такого органу. Ризик будь якої помилки державного та іншого органу має покладатися на саму державу та орган, і помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавлених осіб.

Загальновідомо, що імена, прізвища громадян будь-якого походження, не важливо це етнічні українці, росіяни або особи інших національностей, переводяться згідно фонетичного принципу. Подібний принцип має місце бути при складанні відповідних документів та при перекладі імен, прізвищ з інших мов на російську, а значить, як вони чуються, так і пишуться.

В зв`язку з цим, суд зазначає, що різне написання в даних документах прізвища останньої, виникли не з вини заявниці, а при неправильному складанні та перекладі документів, які були оформлені на російській мові та в подальшому були перекладені українською.

У зв`язку з цим, неврахування періоду навчання з 01.09.1978 по 30.06.1979 згідно свідоцтва № НОМЕР_3 від 30.06.1979 р. та періоди трудової діяльності: згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.06.1979 р. для розрахунку страхового стажу ОСОБА_7 є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Відтак суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №31 від 16.10.2023 року є протиправним, а тому таке належить скасувати.

Щодо вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу періоди навчання з 01.09.1978 р. по 30.06.1979 р. згідно свідоцтва №49165 від 30.06.1979 р. та періоди трудової діяльності згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.06.1979 р., суд зауважує наступне.

Так, згідно із частиною 1 статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

З метою захисту прав позивача, підлягає задоволенню і похідна вимога шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1978 по 30.06.1979 згідно свідоцтва № НОМЕР_3 від 30.06.1979 р. та періоди трудової діяльності: згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.06.1979 р.

Щодо позовної вимоги в якій позивач просить зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком, то суд зазначає, що задоволення позовної заяви в такий спосіб порушить принцип дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень щодо розгляду зави позивача про призначення пенсії та саме призначення пенсії, тому у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі №818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі №810/637/18.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву від 09.10.2023 про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Отже, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1073,60 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.10.2023 року №31 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , період навчання з 01.09.1978 по 30.06.1979 згідно свідоцтва № НОМЕР_3 від 30.06.1979 р. та періоди трудової діяльності згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.06.1979 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.10.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКухар Наталія Андріївна