Справа № 160/20697/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
16 серпня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
12.01.2024 року до канцелярії суду, надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 24 лютого 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовий частині) № НОМЕР_2 було тимчасово покладено обов`язки командира військової частин НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації на майора ОСОБА_1 , заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи, без права прийняття організаційно - штатних, кадрових рішень. Згідно з п.1 Розділу II Інструкції зазначено: За своєчасність та об`єктивність надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями або працівниками (під час виконання службових обов`язків, у робочий час), що сталися у військових частинах, відповідають командири (начальники) військових частин. До подій належать, зокрема, пожежі на території військових частин, які спричинили істотну шкоду або інші тяжкі наслідки. Так 16 травня 2023 року на суміжному складі продовольчого та речового майна військової частини НОМЕР_1 (споруда 2/68 військове містечко № НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) виникла пожежа. За вказаним фактом пожежі було проведено службове розслідування, за результатами якого, в частині дій позивача, встановлено, що майор військової служби за контрактом ОСОБА_1 , заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 , неналежне виконував свої службових обов`язків, в умовах військового стану, визначених посадовими обов`язками відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: не організував та не вимагав від підлеглих виконання вимог статутів Збройних Сил України; не здійснив належну організацію і контроль служби військ в пункті постійної дислокації військової частини, внутрішньої служби під час несення служби добовим нарядом, що призвело до виникненню пожежі 16.05.2023 року на суміжному складі продовольчої та речової служб логістики пункті постійної дислокації військової частини із збитками державі в особливо великих розмірах. Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця виражається у непрямому умислі, особистій недисциплінованості та ігноруванні вимог законів України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та наказів Міністерства оборони України під час виконання обов`язків військової служби, слабкого контролю командирів (начальників) над підлеглими.
Своїми діями заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022р. № 36 та від 05.02.2023 р. № 1655 «Про організацію службової діяльності військової частини в пункті постійної дислокації» відповідальним за організацію, підтримання заходів служби військ, за стан вартової та внутрішньої служби в підрозділах, які залучені до охорони та оборони військової частини та тимчасове виконання обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації АДРЕСА_1 майор ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, 16, абз. 2 ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 2, абз. 1, 2, 5 ст. 3, абз. 1 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. З урахуванням зазначеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Крім того, 12 січня 2024 року відповідачем до суду надано, витребувані ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року, документи.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №294 від 26.10.2018 року, майор військової служби за контрактом ОСОБА_1 був призначений на посаду заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи та вважається таким, що з 26 жовтня 2018 року прийняв справи та посаду та приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 5780 гривень на місяць, шик «майор». ВОС- 2901003.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232 XII (далі Закон України № 2232 XII) визначено правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
За приписами статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Статтею 5 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Згідно зі статтею 7 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.
Статтею 8 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.
Згідно з статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
За статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут).
Згідно зі статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Відповідно до ст.97 Дисциплінарного статуту ЗСУ про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Статтею 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, встановлено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Отже аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.
Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.
Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі- особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Як видно з пункту 1 розділу V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п.2 розділу V Порядку №608).
Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку №608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Згідно з п.4 розділу V Порядку №608, у резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку №608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку №608, дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку №608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
В ході проведення службового розслідування були відібрані пояснення у чергового частини (начальник зв`язку БМЗ частини) капітана ОСОБА_7 (бланк отримання пояснень від 20.05.2023 р.), помічника чергового частини лейтенанта ОСОБА_8 (бланк отримання пояснень від 21.05.2023 р.), заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи майора ОСОБА_1 (бланк отримання пояснень від 20.05.2023 р.), заступника начальника штабу підполковника ОСОБА_5 (бланк отримання пояснень від 21.05.2023 р.), відповідального (старшого) в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 начальника логістики заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 (Акт про відмову надавати пояснення від 20.05.2023 р.).
Відповідно до бланку отримання пояснень від 20.05.2023 року, були відібрані пояснення у ОСОБА_1 , відповідно до яких останнім, зокрема, зазначено, що для здійснення охорони військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації щоденно планувався та призначався добовий наряд відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , а також проводився інструктаж посадових осіб добового наряду та розвід у визначеному місці. Так, 15.05.2023 року військовослужбовці, які заступили у добовий наряд прибули на інструктаж, який проводив заступник начальника штабу підполковник ОСОБА_9 , де були присутні всі посадові особи добового наряду. У зв`язку з тим, що 15.05.2023 року це був понеділок (командирський день) то на розводі добового наряду був присутній старший в ПДД підполковник ОСОБА_4 . Про пожежу на продовольчих складах військової частини дізнався з ранку коли прибув на військову службу, а саме о 8:00 16.05.2023 року на шикуванні від старщого в пункті постійної дислокації підполковника ОСОБА_4 , яке він проводив.
Крім того, в бланку отримання пояснень зазначено, що пояснення відбираються в рамках службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 без зазначення його номера та дати, крім того взагалі не заповнені графи, щодо особи, яка відбирала пояснення, а також не міститься відміток щодо способу відібрання цих пояснень.
За результатами проведення службового розслідування складено Акт від 21 травня 2023 року
Поряд з цим, доказів про доведення цього наказу до позивача під підпис із зазначенням дати доведення відповідачем не надано, як і не надано акт засвідчений підписами не менше двох свідків, у разі відмови позивача поставити свій підпис про ознайомлення з наказом.
Таким чином, відповідач порушив Порядок №608 у частині доведення до військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, наказу про притягнення до відповідальності.
Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
За змістом абзацу 3 пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.
З аналізу вказаних норм вбачається, що позбавлення військовослужбовців премій, додаткових винагород ставиться у залежність від скоєння ним дисциплінарних правопорушень та/або накладення дисциплінарних стягнень.
В ході проведення службового розслідування були відібрані пояснення у командира відділення пожежного взводу ОСОБА_10 (бланк отримання пояснень від 26.06.2023 р.), начальника продовольчого складу групи забезпечення роти забезпечення речового та продовольчого майна батальйону матеріального забезпечення старшого сержанта ОСОБА_11 (бланк отримання пояснень від 19.06.2023 р.), начальника речового складу групи забезпечення роти забезпечення речового та продовольчого майна батальйону матеріального забезпечення штаб сержанта ОСОБА_12 (бланк отримання пояснень від 19.06.2023 р.), старшого офіцера групи безпеки військовї служби молодший лейтенант ОСОБА_13 (бланк отримання пояснень від 27.06.2023 р.), командира пожежного взводу головного сержанта ОСОБА_14 (бланк отримання пояснень від 27.06.2023 р.), пожежного взводу головного солдата ОСОБА_15 (бланк отримання пояснень від 26.06.2023 р.), капітана за призовом по мобілізації ОСОБА_16 (бланк отримання пояснень від 20.06.2023 р.), лейтенанта запасу ОСОБА_8 (бланк отримання пояснень від 21.06.2023 р.), начальника продовольчої служби майора ОСОБА_17 (пояснення від 10.07.2023 р.), начальника речової служби майора ОСОБА_18 (пояснення від 10.07.2023 р.), інструктор 3 навчальної роти 1 навчального батальйону сержанта ОСОБА_19 (пояснення від 03.07.2023 р.), начальника лазні польової лазні взводу забезпечення командних пунктів батальйону матеріального забезпечення сержанта ОСОБА_20 (бланк отримання пояснень від 27.06.2023 р.), кухара їдальні взводу забезпечення командних пунктів батальйону матеріального забезпечення солдата ОСОБА_21 (бланк отримання пояснень від 23.06.2023 р.), водія автомобільного відділення взводу забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення солдата ОСОБА_22 (бланк отримання пояснень від 28.06.2023 р.), стрільця відділення супроводження взводу охорони роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення старщого солдата ОСОБА_23 (пояснення від 05.07.2023 р.), заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи майора ОСОБА_24 (бланк отримання пояснень від 30.06.2023 р.), заступника начальника штабу підполковника ОСОБА_5 (бланк отримання пояснень від 26.06.2023 р.), начальника логістики підполковника ОСОБА_4 (бланк отримання пояснень від 29.06.2023 р.), начальника продовольчого складу групи забезпечення роти забезпечення речового та продовольчого майна батальйону матеріального забезпечення ОСОБА_25 (бланк отримання пояснень від 20.06.2023 р.), водія пожежного взводу Пелещука А (бланк отримання пояснень від 23.06.2023 р.), старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти забезпечення ПММ БМЗ ОСОБА_26 (бланк отримання пояснень від 20.06.2023 р.), навідника відділення охорони взводу охорони роти забезпечення ПММ БМЗ Глянцева О. (бланк отримання пояснень від 20.06.2023 р.), начальника групи цивільно-військового співробітництва майора ОСОБА_27 (пояснення від 01.07.2023 р.), начальника 2 мотопіхотного батальйону майора ОСОБА_28 (пояснення від 30.06.2023 р.).
Відповідно до бланку отримання пояснень від 30.06.2023 року, були відібрані пояснення у ОСОБА_1 (пояснення відібрані особисто), відповідно до яких останнім, зокрема, зазначено, що для здійснення охорони військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації щоденно планувався та призначався добовий наряд відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , а також проводився інструктаж посадових осіб добового наряду та розвід у визначеному місці. Так, з 15 на 16 травня 2023 року призначений добовий наряд прибув на інструктаж, який проводив заступник начальника штабу підполковник ОСОБА_9 , де були присутні всі посадові особи добового наряду. На розводі добового наряду був присутній підполковник ОСОБА_4 , так як понеділок командирський день, а він залишився старшим у військовій частині НОМЕР_1 . Про пожежу взнав з ранку о 8:00 16 травня 2023 року від старщого в пункті постійної дислокації підполковника ОСОБА_4 на шикуванні.
За результатами проведення службового розслідування складено Акт від 09 липня 2023 року.
Так, пунктом 4.16 вищевказаного Акту службового розслідування, зокрема, зазначено, що неправомірні дії військовослужбовця, а саме, заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи майора ОСОБА_24 , та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась: «Неналежне виконання своїх службових обов`язків, в умовах військового стану, визначених посадовими обов`язками відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України а саме: не організував та не вимагав від підлеглих виконання вимог статутів Збройних Сил України; не здійснив належну організацію і контроль служби військ в ппд частини, внутрішньої служби під час несення служби добовим нарядом, що призвело до виникнення пожежі 16.05.2023 року на суміжному складі продовольчої та речової служб логістики частини із збитками державі в особливо великих розмірах. Своїми діями заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2023 № 1655 "Про організацію службової діяльності військової частини в пункті постійної дислокації" відповідальним за організацію, підтримання заходів служби військ, за стан вартової та внутрішньої служби в підрозділах, які залучені до охорони та оборони військової частини в пункті постійної дислокації АДРЕСА_1 майор ОСОБА_1 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів: статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині обов`язку додержуватися законів України, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів; статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язання виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; абзацу 2 етапі 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно- правових актів), статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині обов`язку додержуватися військової дисципліни, статті 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині усвідомлеиня військовослужбовцями військової дисципліни, абзацу 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, абзацу 2 статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, абзацу 5 статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині зразкового виконання командирами військового обов`язку, абзацу 1 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині обов`язку додержуватися законів України, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів. Причинами та умовами, що сприяли даному порушенню є: безвідповідальне відношення до виконання службових обов`язків.
Крім того, судом береться до уваги, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про організацію службової діяльності військової частини в пункті постійної дислокації» від 05.02.2023 року №1655 встановлено, що для організації службової діяльності в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , підтриманні бойової та мобілізаційної готовності підрозділів військової частини, успішне виконання ними завдань за призначенням, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів військової частини, за організацію і стан пожежної безпеки призначити відповідальним (старшим) начальника логістики підполковника ОСОБА_4 . Відповідальним за організацію, підтримання заходів служби військ, за стан вартової та внутрішньої служби в підрозділах, які залучені до охорони та оборони військової частини в пункті постійної дислокації АДРЕСА_1 призначити заступника начальника штабу військової частини з мобілізаційної роботи майора ОСОБА_1 . В службовій діяльності керуватися статтями №101,102 Статуту внутрішньої служби. Підполковнику ОСОБА_4 та майору ОСОБА_1 приступити до виконання обов`язків в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 - негайно.
Відповідно до п.5-7 Статуту внутрішньої служби, внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець. Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу.
Щодо тверджень позивача стосовно того, що до нього не було доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про організацію службової діяльності військової частини в пункті постійної дислокації» від 05.02.2023 року №1655, то суд зазначає, що відповідно до ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, проте даний наказ не є предметом розгляду цієї судової справи.
Так матеріалами службового розслідування зазначено, що вина військовослужбовця майора ОСОБА_1 полягає у наступному: виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця виражається у непрямому умислі, особистій недисциплінованості та ігноруванні вимог законів України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та наказів Міністерства оборони України під час виконання обов`язків військової служби, слабкого контролю командирів (начальників) над підлеглими.
Таким тином, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення за вчинення виявленого порушення, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.
Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.
Пунктом 2 Наказу №260 передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків. (пункт 3 Наказу №260).
Відповідно до п.4 Наказу №260 встановлено, що, зокрема, при порушенні військової дисципліни або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, незадовільному виконанні службових обов`язків, виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах: у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління) або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму від одного до трьох прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;
Командир військової частини здійснює преміювання в зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення (за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято в установленому законодавством порядку у цьому самому місяці)) або за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.
Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат у вигляді судового збору.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева