Справа № 520/21575/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 р. Справа № 520/21575/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., по справі № 520/21575/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), в якому просив:

- визнати протиправною відмову ГУ ПФ України в Харківській області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на посаді доцента у Харківському інституті управління з 01.03.2010 по 30.09.2011; з 01.04.2012 по 28.02.2015; з 01.05.2015 по 31.05.2015;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді доцента у Харківському інституті управління з 01.03.2010 по 30.09.2011; з 01.04.2012 по 28.02.2015; з 01.05.2015 по 31.05.2015;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію як інваліду II групи з урахуванням страхового стажу з 01.03.2010 по 30.09.2011; з 01.04.2012 по 28.02.2015; з 01.05.2015 по 31.05.2015;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області нарахувати ОСОБА_1 всю недонараховану та невиплачену пенсію за весь період з 01.03.2010 по дату перерахування пенсії та компенсацію за несвоєчасну виплату всіх сум несвоєчасно виплаченої йому пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.03.2010 по 30.09.2011; з 01.04.2012 по 28.02.2015; з 01.05.2015 по 31.05.2015 не є підставою для позбавлення його права на пенсію за цей період. Вважає, що він не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до його страхового стажу періоду роботи на посаді доцента у Харківському інституті управління.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову ГУ ПФ України в Харківській області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на посаді доцента у Харківському інституті управління з 01.03.2010 по 30.09.2011, з 01.04.2012 по 28.02.2015, з 01.05.2015 по 31.05.2015.

Зобов`язано ГУ ПФ України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді доцента у Харківському інституті управління з 01.03.2010 по 30.09.2011, з 01.04.2012 по 28.02.2015, з 01.05.2015 по 31.05.2015.

Зобов`язано ГУ ПФ України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 28.02.2022 як особі з інвалідністю II групи з урахуванням страхового стажу з 01.03.2010 по 30.09.2011; з 01.04.2012 по 28.02.2015; з 01.05.2015 по 31.05.2015.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду в частині відмови в позові, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом безпідставно визначено дату початку перерахунку пенсії 28.02.2022, оскільки право на такий перерахунок виникло у позивача не пізніше ніж зі спливом 24 місяців відносно дати, коли позивач набув спірний страховий стаж.

Вважає, висновок суду першої інстанції про передчасність вимог про нарахування позивачеві компенсації за несвоєчасну виплату всіх сум несвоєчасно виплаченої пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки відповідач відмовив у виплаті такої компенсації за заявою позивача. Вважає протиправною відмову відповідача у виплаті компенсації, оскільки відповідно до частини 2 статті 46 Закону № 1058-ІV та позиції Конституційного Суду України в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013 має бути виплачена відповідачем.

Окрім цього, судом першої інстанції не обґрунтовано відмову у задоволенні позовної вимоги про нарахування всієї не донарахованої та не виплаченої пенсії за весь період з 01.03.2010 по дату перерахування пенсії.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , як інвалід з дитинства (2 група), з 1998 отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та перебуває на обліку в ГУ ПФ в Харківській області.

Записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що у період з 02.10.1998 по 01.09.2015 позивач працював в Харківському інституті управління (а.с. 9, 10).

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) до страхового стажу позивача не зараховані періоди з 01.03.2010 по 30.09.2011; з 01.04.2012 по 28.02.2015; з 01.05.2015 по 31.05.2015 (а.с. 11-14).

22.06.2023 позивач звернувся до ГУ ПФ в Харківській області із заявою, в якій просив зарахувати до його страхового стажу періоди роботи на посаді доцента в Харківському інституті управління з 01.03.2010 по 30.09.2011, з 01.04.2012 по 28.02.2015, з 01.05.2015 по 31.05.2015; перерахувати та виплачувати пенсію з урахуванням періодів роботи на посаді доцента; нарахувати неотриману суму пенсії по інвалідності та здійснити виплату суми всієї перерахованої пенсії за весь період з 01.03.2010 по дату здійснення перерахунку пенсії разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату всіх сум пенсії(а.с. 5,6).

Листом № 19062-21055/3-02/8-2000/23 від 14.07.2023 відповідач повідомив позивача, що у системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України станом на день надання відповіді на звернення, інформація стосовно нарахування заробітної плати та сплати страхових внесків на застраховану особу ОСОБА_1 підприємством Харківський інститут управління за періоди роботи з 01.03.2010 по 30.09.2011, з 01.04.2012 по 28.02.2015 та з 01.05.2015 по 31.05.2015 відсутня. Отже, враховуючи умови статті 24 Закону, підстав для зарахування даних періодів при обчисленні стажу немає, але враховуючи умови абзацу 2 статті 24 Закону даний період зараховано як додатковий стаж (період знаходження на інвалідності) до повного страхового стажу при розрахунку пенсії по інвалідності. (а.с. 7, 8).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі письмовими доказами підтверджується період роботи позивача в Харківському інституті управління та виплата заробітної плати, на яку в свою чергу повинні були нараховуватися страхувальником страхові внески, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивачу вказаний період роботи, а тому дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивачу періодів роботи на посаді доцента у Харківському інституті управління.

Окрім цього зазначив, що станом на 28.02.2022, тобто на момент останнього перерахунку пенсії позивача, до страхового стажу позивача мав бути зарахований період роботи на посаді доцента у Харківському інституті управління з 01.03.2010 по 30.09.2011; з 01.04.2012 по 28.02.2015; з 01.05.2015 по 31.05.2015, відтак суд першої інстанції вважав за можливе зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії саме з 28.02.2022.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позовна вимога про компенсацію за несвоєчасну виплату всіх сум пенсії є передчасною та такою, що заявлена на майбутнє, за відсутності підстав вважати, що його право на отримання компенсації при виплаті пенсії буде порушене відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач фактично оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тому відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо визначення дати здійснення перерахунку пенсії позивача .

При вирішенні спору та визначенні з якої дати слід провести перерахунок пенсії позивачу, з урахуванням спірного страхового стажу, суд першої інстанції, посилаючись на ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вважав, що перерахунок пенсії позивача слід провести саме з 28.02.2022 (дати останнього перерахунку пенсії).

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 16 Закону №1058-IV застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Суд першої інстанції, посилаючись на ст. 40 Закону № 1058-ІV вказав, що додатково набутий страховий стаж зараховується та перерахунок пенсії проводиться з урахуванням додатково набутого стажу не одномоментно із зарахуванням страхового стажу та сплатою страхових внесків, а зі спливом не менше 24 місяців з дати проведення призначення/останнього перерахунку пенсії. У зв`язку з чим, зробив висновок, що пенсія позивачу має бути перерахована з дня останнього перерахунку пенсії - з 28.02.2022, а вимога про проведення перерахунку та виплати пенсії за весь період з 01.03.2010 по дату перерахування пенсії суперечить приписам статті 42 Закону № 1058-ІV.

Порядок проведення перерахунку пенсій особам, які продовжують працювати, встановлено частиною четвертою статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Так, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що визначена судом дата 28.02.2022 - це день останнього перерахунку пенсії позивача на час звернення до суду, але не є датою попереднього перерахунку з моменту набуття позивачем спірного страхового стажу.

Пенсійним органом здійснювалися перерахунки пенсії позивача, і до 28.02.2022, що підтверджується відповідними протоколами.

Судом визнано, що позивач, після призначення пенсії (1998) продовжував працювати та набув страховий стаж за період роботи з 01.03.2010 по 30.09.2011; з 01.04.2012 по 28.02.2015; з 01.05.2015 по 31.05.2015, а тому право на перерахунок пенсії у позивача виникло не пізніше, ніж зі спливом 24 місяців з дати проведення попереднього перерахунку відносно дати набуття страхового стажу.

Слід зазначити, що перерахунок пенсії відповідно до ст. 40 Закону № 1058-ІV здійснюється відповідачем самостійно без необхідності подання позивачем будь-яких заяв, тому недоречно при визначенні дати перерахунку пенсії позивачу з урахуванням спірного стажу вважати такою датою саме день звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок, оскільки така заява мала на меті відновлення порушеного права, у той час як обов`язок перерахувати пенсію настав значно раніше.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково визначено, що перерахунок пенсії позивача слід здійснити з дня останнього перерахунку пенсії позивача з моменту звернення до суду 28.02.2022, а тому в цій частині судове рішення підлягає скасуванню.

Щодо нарахування не донарахованої та не виплаченої пенсії за весь період з 01.03.2010 по дату перерахування пенсії, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У силу частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що право на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд враховує, що спірними правовідносинами у цій справі є наявність у позивача права на страховий стаж, та правомірність дій пенсійного органу щодо його не зарахування.

Отже, пенсійним органом ще не вчинено дій по зарахуванню спірного страхового стажу позивачу, не здійснено нарахування та перерахунок пенсії за цим судовим рішення, або відмови вчинити такі дії, тому вимоги нарахування ї не донарахованої та невиплаченої пенсії за весь період з 01.03.2010 по дату перерахування пенсії на час розгляду цієї справи є передчасними.

Щодо нарахування компенсації за несвоєчасну виплату всіх сум пенсії.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон України №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159) відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Враховуючи, що відповідач не здійснював перерахунок та виплату пенсії на виконання рішення суду, підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого нарахування будуть порушені, відсутні.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу є передчасними, оскільки виплата заборгованості не відбулася, а тому умови для розрахунку компенсації не настали, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Саме такий правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 12.01.2024 у справі № 200/7529/20-а.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 по справі № 520/21575/23 - скасувати в частині визначення дати, з якої Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області має провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , а саме "з 28.02.2022".

Викласти абзац четвертий резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 по справі № 520/21575/23 в наступній редакції:

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії як особі з інвалідністю II групи з урахуванням страхового стажу з 01.03.2010 по 30.09.2011; з 01.04.2012 по 28.02.2015; з 01.05.2015 по 31.05.2015.

В іншій частині відмови в задоволенні позову рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 по справі № 520/21575/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова