Справа № 620/14536/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Аліменка В.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Чернігівської міської ради до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Чернігівська міська рада звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просила: визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Мусієнка Олексія Геннадійовича від 13.09.2023 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн у межах виконавчого провадження №720185556.

Позов обґрунтовано тим, що оскільки Чернігівською міською радою вжито вичерпні дії направлені на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2022 по справі №620/1915/21, тому підстави для накладення штрафу - відсутні.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскільки державний виконавець був зобов`язаний провести перевiрку виконання судового рiшення боржником, чого здійснено не було, а пiдставою для накладення штрафу с невиконання рiшення боржником без поважних причин, тому оскаржувана постанова є неправомірною.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2022, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2023 зобов`язано Чернігівську міську раду на черговому пленарному засіданні розглянути по суті та прийняти мотивоване рішення з питання надання згоди на затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0178 га за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 , та передачу у власність безоплатно земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0178 га (кадастровий номер :01:020:0299) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Розпорядженням Чернігівської міської ради від 29.05.2023 було скликано 32 (позачергову) сесію Чернігівської міської ради VIII скликання, яке призначено на 01.06.2023 о 9 годині (а.с. 18).

Після надходження проєкту землеустрою від ОСОБА_1 було підготовлено проєкт рішення про затвердження проєкту землеустрою у позитивній редакції, який винесено на розгляд 32 (позачергової) сесії Чернігівської міської ради VIII скликання.

Вказаний проєкт рішення оприлюднено на сайті Чернігівської міської ради 29.05.2023 (а.с. 19-20, 98).

Водночас, згідно із витягу протоколу №29 засідання постійної комісії Чернігівської міської ради з питань комунальної власності, бюджету та фінансів від 30.05.2023 вирішено погодитись із запропонованим проєктом рішення з урахуванням правок: по пункту 1.4 - зняти з розгляду.

Згідно із витягу із протоколу №28 засідання постійної комісії Чернігівської міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин від 30.05.2023 вирішено погодитись із запропонованим проєктом рішення з урахуванням правок: по пункту 1.4 - зняти з розгляду.

У відповідності до витягу із протоколу №26 засідання постійної комісії Чернігівської міської ради з питань освіти, медицини, соціального захисту, культури, молодіжної політики та спорту від 30.05.2023 вирішено погодитись із рішенням профільної комісії з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин. Згідно із витягом з протоколу №26 засідання постійної комісії Чернігівської міської ради з питань регламенту, законності, прав і свобод громадян та запобігання корупції від 30.05.2023 вирішено погодитись із рішенням профільної комісії (а.с. 21-22).

Так, відповідно до листа Управління земельних ресурсів від 02.06.2023 питання затвердження проєкту землеустрою було включено до проєкту рішення Чернігівської міської ради, але за результатами голосування, знято з розгляду (а.с. 59).

Після отримання ОСОБА_1 виконавчого листа у справі №620/1915/21, останній 13.06.2023 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа (а.с. 63).

Як наслідок, 13.06.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мусієнком Олексієм Геннадійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, якою надано 10 денний строк для добровільного виконання рішення.

Крім того, постановою від 13.06.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження постановлено стягнути з боржника витрати виконавчого провадження в сумі 258,36 грн.

Того ж дня, 13.06.2023 винесено постанову про стягнення виконавчого збору відповідно до частини четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 60).

У свою чергу, 12.09.2023 на адресу головного державного виконавця надійшла заява стягувача, в якій останній повідомив про те, що рішення суду не виконане, а листом Управління земельних ресурсів від 02.06.2023 його повідомлено, що питання затвердження проєкту землеустрою було знято з розгляду.

13 вересня 2023 року головним державним виконавцем здійснено перевірку виконання боржником судового рішення, за результатами якої складено акт державного виконавця про те, що рішення суду боржником не виконано (а.с. 57).

Як наслідок, 13.09.2023 головним державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк у розмірі 5100,00 грн; попереджено боржника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення та встановлено новий строк його виконання (10 робочих днів) (а.с. 56).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не вчинено всіх належних дій направлених на виконання рішення суду у справі №620/1915/21, тому головний державний виконавець приймаючи постанову про накладення штрафу діяв правомірно, в межах наданих повноважень, що виключає правові підстави для скасування постанови від 13.09.2023 ВП НОМЕР_1.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частин першої та другої статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

У той же час, умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом №1404-VІІІ.

Втім, лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як свідчать матеріали справи, 13.06.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мусієнком Олексієм Геннадійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 №620/1915/21, відповідно до якого зобов`язано Чернігівську міську раду на черговому пленарному засіданні розглянути по суті та прийняти мотивоване рішення з питання надання згоди на затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0178 га за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 , та передачу у власність безоплатно земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0178 га (кадастровий номер :01:020:0299) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

При цьому, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 у справі №620/9124/23 відмовлено у задоволенні вимог Чернігівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 52-54).

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

За правилами частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У той же час, нормами частини першої та другої Закону №1404-VІІІ чітко визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що державним виконавцем під час примусового виконання рішення суду мають бути вжиті заходи щодо примусового виконання рішень.

Як свідчать матеріали справи, 12.09.2023 на адресу головного державного виконавця надійшла заява стягувача, в якій останній повідомив про те, що рішення суду не виконане, а листом Управління земельних ресурсів від 02.06.2023 його повідомлено, що питання затвердження проєкту землеустрою було знято з розгляду.

13 вересня 2023 року головним державним виконавцем здійснено перевірку виконання боржником судового рішення, за результатами якої складено акт державного виконавця про те, що рішення суду боржником не виконано (а.с. 57).

Як наслідок, 13.09.2023 головним державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк у розмірі 5100,00 грн; попереджено боржника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення та встановлено новий строк його виконання (10 робочих днів) (а.с. 56).

Посилання позивача на наявні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо призупинення розроблення технічної документації на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_4 без погодження меж з суміжними землекористувачами, колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи, що вказані скарги датовані ще 2013 та 2020 роками, а факт існування між вказаними особами та ОСОБА_1 спору щодо фактичного користування земельними ділянками не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Окрім того, під час судового розгляду справи №620/1915/21 було залучено третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які мали можливість надавати свої пояснення та заперечення щодо предмету спору та їх думка врахована під час прийняття спірного рішення суду.

У даному випадку, зняття з розгляду питання щодо затвердження проєкту землеустрою не є розглядом по суті із прийняттям мотивованого рішення.

Тобто, на час прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, рішення з питання надання згоди на затвердження проєкту землеустрою не прийняте.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що головний державний виконавець, приймаючи постанову про накладення штрафу діяв правомірно, в межах наданих повноважень, що виключає правові підстави для скасування постанови від 13.09.2023 ВП НОМЕР_1.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 287, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.О. Аліменко

В.П. Мельничук