Справа № 320/33857/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року Справа № 320/33857/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач МОУ), у якому просить суд:

1. Визнати протиправним рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.08.2023 р. у частині відмови ОСОБА_1 , у призначені одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 р. № 168.

2. Скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.08.2023 р. у частині відмови ОСОБА_1 , у призначені одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 р. № 168.

3. Зобов`язати Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути ОСОБА_1 документи щодо призначення одноразової грошової допомоги, з урахуванням п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 р. № 168 у редакції, чинній на день виникнення у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги у встановлений законом строк.

В обґрунтування позову позивач вказує про наявність у неї законного права на призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 р. № 168, оскільки вона є вдовою солдата ССО «Азов» ОСОБА_2 , який 26.05.2022 р. загинув під час виконання бойового завдання у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_1 - ССО "АЗОВ" на Запорізькому напрямку. Також, чоловіка посмертно нагороджено орденом "За мужність" III ступеня Указом Президента України від 12.12.2022 р. № 864/2022.

У зв`язку зі смертю чоловіка позивач подавала заяву та всі необхідні документи для отримання одноразової грошової допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_6 та 11.08.2023 р. відповідною Комісією Міністерства оборони України прийнято рішення про відмову, підставою якої вказано те, що в позивача є громадянство російської федерації та зауважено, що за вказаним п.2 Постанови №168 громадяни російської федерації право на так виплати не мають.

ОСОБА_1 вказує, що з 18.09.2020 по теперішній час на законних підставах проживає в Україні, наміру повертатись до російської федерації не має та бажає отримати громадянство України, 28.03.2023 Міністерством внутрішніх справ України було підготовлено подання на ім`я Президента України про прийняття мене до Громадянства України у спрощеному порядку, як особи, прийняття якої до громадянства становить державний інтерес для України та 11.04.2023 позивачем було подано заяву до Шевченківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області зі всіма необхідними документами про прийняття до громадянства України у спрощеному порядку. Додала, що активно займається волонтерською діяльністю, підтримує українських бійців, планує вступити до лав Збройних Сил України, баче своє майбутнє виключно в Україні. Крім того, станом на сьогодні заява позивача про прийняття до громадянства України у прощеному порядку знаходиться на розгляді в Офісі Президента України Документ на підтвердження.

Позивач не погоджується із такою відмовою, вважає її неправомірною, порушує її права та підлягає скасуванню. Посилаючись на норму ст. 58 Конституції України, висновки Конституційного Суду викладені у Рішенні від 13.05.1997 №3-зп, від 09.02.1999 №1-рп/1999 наполягає на наявності у неї права на отримання одноразового грошової допомоги за п. 2 Постанови №168 з моменту смерті її чоловіка військового та наполягає на тому, що закон або інший нормативно-правовий акт застосовується в редакції чинній під час дії чи події, що настала, відповідач мав застосувати норму п. 2 Постанови №168 в редакції чинній на дату виникнення права на отримання спірної допомоги, тобто станом на 26.05.2022, дати смерті її чоловіка.

ОСОБА_1 також вказує на порушені відповідачем принципу правової визначеності під час прийняття спірного рішення, вказуючи на висновки Конституційного Суду України в рішенні від 23.01.2020 №1-р/2020 та в постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 наполягає на тому, що після загибелі її чоловіка вона мала легітимні очікування, які ґрунтуються на положеннях Постанови №168, на отримання грошової допомоги від держави, як дружина загиблого чоловіка.

06.10.2023 позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання вчинити дії шляхом заборони Міністерству оборони України приймати рішення та/або вчиняти дій щодо перерозподілу та виплати частки одноразової грошової допомоги, на яку має право позивач, іншим особам.

10.10.2023 ухвалою суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

10.10.2023, ухвалою суду провадження у справі відкрито, справу визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

13.12.2023 судом отримано відзив від відповідача, в якому Міністерство оборони України заперечує проти позову та вказує про законність та обґрунтованість спірного рішення від 11.08.2023 р. №15/в у частині відмови ОСОБА_1 , у призначені одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови №168. Відповідач вважає, що є відмінність між категоріями «виникнення права» і «реалізація права». Якщо для виникнення в особи певного права має лише настати дія чи подія, то для реалізації блага, яке з нього випливає, зачасту особа має здійснити активне волевиявлення, тобто, реалізувати право. Без такого волевиявлення, правом особа не скористається. За іншого трактування, одноразову грошову допомогу мали б отримувати навіть ті, хто має право на неї, але ніколи не звертався з відповідною заявою до уповноваженого органу, що суперечить законодавству. З огляду на це, законність та обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень необхідно оцінювати відповідно до законодавства, яке діяло на дату звернення особи із заявою про вирішення її прохання, а не на дату виникнення права, якщо між ними відбулася зміна правового регулювання.

В даній справі, солдат ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , але із заявою про отримання одноразової грошової допомоги його дружина, яка є позивачем, звернулася 27.12.2022. Поміж зазначеними датами, постановою Кабінету Міністрів України № 1066 від 27.09.2022 було внесено зміни до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Як результат, громадяни російської федерації, якою до цих пір залишається ОСОБА_1 , були позбавлені права на отримання відповідної соціальної допомоги. З огляду на це, на дату звернення ОСОБА_1 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом трьох місяців діяла норма права, яка чітко і однозначно врегульовувала коло суб`єктів, які не можуть претендувати на отримання одноразової грошової допомоги, і до яких належить позивач.

Відповідно, оскаржуване рішення відповідача не може свідчити про зворотню дію закону в часі. Навпаки, під час прийняття оскаржуваного рішення було застосовано чинне законодавство, яке діяло на дату звернення ОСОБА_1 із заявою. Зважаючи на це, у ОСОБА_1 не могло бути законних очікувань щодо позитивного вирішення її заяви про отримання одноразової грошової допомоги.

Постанова Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, як нормативно-правовий акт, що установлює загальні правила регулювання однотипних відносин, який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування - не може враховувати усі ймовірні, індивідуальні випадки, які виникнуть в окремих суб`єктів та перешкоджатимуть їм у реалізації права. Зміни згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1066 від 27.09.2022 мали легітимну мету: недопустити випадки, коли соціальну виплату за загибель Захисника України отримуватиме громадянин держави-агресора. У той же час, ОСОБА_1 , як дружина загиблого військовослужбовця, після припинення громадянства російської федерації, не позбавлена права протягом трьох років з дати загибелі чоловіка звернутися за отриманням одноразової грошової допомоги. Якщо до цього часу, допомога буде призначена та виплачена у повному розмірі, то згідно з п. 2 Постанови № 168, питання щодо її перерозподілу вирішуватиметься за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

26.12.2023 позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому вказує про незгоду із позицією відповідача, вважає таку несталою щодо тлумачення застосування норм діючого законодавства за ст. 58 Конституції України та наполягає на позовних вимогах та просить суд позов задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві та доказів, наданих до позову.

Інших заперечень, пояснень, заяв та клопотань до суду не надійшло.

Таким чином, суд розглядає справу у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження та за наявними у ній позиціями сторін та наданих ними доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою російської федерації, що підтверджено копією паспорту типу Р, № НОМЕР_2 виданого 02.11.2017, НОМЕР_7 зі строком дії до 02.11.2027, зі строком перебування до 22.06.2024 року (НОМЕР_8) в АДРЕСА_1 - ДМС України.

21.08.2020, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , гром. України та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 гром. Російської федерації, Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб, актовий запис №167, свідоцтво Серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 ніс службу у Збройних Силах України та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на сапер мінометної групи взводу спеціального призначення № 2 роти спеціального призначення № 4 загону спеціального призначення № 1 з 10.04.2022 року, що відображено в довідці військової частини НОМЕР_1 МОУ від 11.04.2022 № 3075.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , гром. України, за місцем смерті с. Темирівка, Пологівський район, Запорізька область, про що зроблено запис №730 03.06.2022 Кам`янець - Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Поділському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), свідоцтво Серії НОМЕР_4 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №187 від 28.05.2022 слідує, що внаслідок військових дій (Y36) поблизу с. Темирівка Пологівського району Запорізької області Україна, отримавши шок, травму декількох ділянок тіла (Т06.8), вибухової травми, ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Указом Президента України від 12.12.2022 р. № 864/2022 за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України ОСОБА_2 посмертно нагороджено орденом "За мужність" III ступеня.

Зареєстрована в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків з 10.06.2021, РНОКПП - НОМЕР_5 .

ОСОБА_3 має посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_6 зі строком до 24.06.2023, виданого 24.06.2022, орган що видав - 8011.

З 16.06.2022 зареєстрована за місцем проживання АДРЕСА_2 (довідка ЦНАП № 81027876 від 16.06.2022).

27.12.2022 ОСОБА_1 звернулася до начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю чоловіка.

10.05.2023 ІНФОРМАЦІЯ_5 затвердив висновок і доповідь за заявою ОСОБА_1 , відповідно до яких у неї не визначено право на одержання одноразової грошової допомоги, зважаючи на наявність громадянства російської федерації.

В даному висновку вказано про те, що встановлено інформацію, щодо осіб які не звернулись за отриманням одноразової грошової допомоги: 1. Мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подала комплект документів за місцем реєстрації (м.Кам`янець-Подільський, зі слів дружини); 2. Батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , подав комплект документів за місцем реєстрації (м.Кам`янець-Подільський, зі слів дружини).

15.05.2023 зазначені вище документи надійшли до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України.

11.08.2023 Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла оскаржуване рішення №15/в, яким відмовила ОСОБА_1 в призначенні частки одноразової грошової допомоги на підставі постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2 .

Вказана відмова вмотивована тим, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова КМУ 168), що ОСОБА_1 являється громадянкою російської федерації.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивач звернулась до суду із позовом за захистом порушених прав та інтересів.

Відповідно, позивач вважає, що має право на призначення їй спірної допомоги за п. 2 Постанови №168, оскільки в неї виникло таке право з дати смерті її чоловіка військовослужбовця, а саме з 26.05.2022, застосуванню підлягає редакція п. 2 Постанови №168 на дату виникнення такого права.

В свою чергу, відповідач вважає, що внесеними змінами постановою Кабінету Міністрів України №1066 від 27.09.2022 в п. 2 Постанови №168 звужено коло осіб, які мають право на призначення та виплату спірної одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, зокрема громадяни російської федерації, якою є позивач. На дату звернення за спірною одноразовою грошовою допомогою позивач входить до кола осіб, які позбавлені права на отримання останньої. Наполягає, що саме з дати звернення у позивача виникло право, але через зміни в законодавстві право на спірну допомогу у неї відсутнє.

Предметом спору в даній справі є рішення Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.08.2023 №15/в у частині відмови ОСОБА_1 в призначенні частки одноразової грошової допомоги на підставі постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд вважає необхідним встановити протиправність чи законність спірного рішення, відповідність положенням ч. 2 ст. 2 КАС України, з дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначених ч. 3 вказаної статті.

Відповідно до п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень та зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 1, ч. 3 ст. 3 КАС України).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року (далі - Закон - №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ст. 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон№ 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України.

Згідно ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок №975).

За приписами пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року строк дії воєнного часу продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постанова набрала чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

Постановами Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 року, №754 від 01.07.2022 року, №1066 від 27.09.2022 року, №1146 від 08.10.2022 року, №43 від 20.01.2023 року до вказаної Постанови №168 від 28.02.2022 року були внесені відповідні зміни та доповнення.

Відповідні зміни та доповнення, що вносились до Постанови №168 підлягають застосуванню з 24.02.2022, інші - з моменту набрання чинності таких змін.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у відповідній редакції, чинній на дату смерті військовослужбовця) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

Постановою Кабінету Міністрів України №1066 від 27.09.2022 в п. 2 Постанови №168 внесено зміни, які набули чинності з 30.09.2022 та п. 2 вказаної постанови викладено в наступній редакції:

«Установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.»

Таким чином, п. 2 Постанови №168 за постановою КМУ №1066 від 27.09.2022 має іншу редакцію, яка чинна з 30.09.2022, що стосується визначеного законодавцем обмеженого кола осіб, яким виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, що розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених в ст. 16-1 Закону № 2011-XII, та таке коло обмежено відповідно - «громадянами Російської Федерації або Республіки Білорусь та особами, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору».

Суд відмічає, що днем виникнення права щодо отримання допомоги за п. 2 Постанови №168 є - дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відтак, право, день виникнення такого права законодавством визначено чітко - дата загибелі особи.

Внесені постановою КМУ №1066 від 27.09.2022 стосуються кола осіб, яких обмежено в такому праві.

Спір в даній справі стосується застосування сторонами редакції п.2 Постанови №168. Позивач вважає, що вона має право на спірну допомогу з моменту смерті її чоловіка, та на неї має розповсюджуватись дія норми п. 2 Постанови №168 на дату смерті військовослужбовця. Відповідач вказує, що право у позивача на реалізацію п. 2 Постанови №168 виникло з моменту звернення, та позивач на момент звернення була обмежена в праві на отримання спірної допомоги, та враховуючи строк реалізації такого права, вона може останнім скористатись після дотримання процедури припинення громадянства російської федерації.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали.

Суд зазначає, що згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти мають пряму дію в часі, тобто регулюють відносини, що виникли після набрання чинності цими актами, а також відносини, які виникли до набрання чинності нормативно-правовими актами і продовжують існувати на час набрання ними чинності. У другому випадку такі акти поширюються на ці відносини з моменту набрання чинності, а не з моменту виникнення відповідних відносин. В окремих випадках законодавець вказівкою в перехідних положеннях «нового» нормативно-правового акта може зберегти праворегуляторний вплив визнаного нечинним нормативно-правового акта на певні суспільні відносини, які продовжують тривати після набрання чинності «новим» (переживаюча дія).

Здатність закону регулювати відносини з моменту їхнього виникнення у минулому, є зворотною дією нормативно-правового акта в часі, яка для цілей стабільності суспільних відносин застосовується лише в разі скасування чи пом`якшення юридичної відповідальності.

Суд зазначає, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, яке виникло 26.05.2022 (дата загибелі військовослужбовця) є триваючою та не припиненою обставиною, що породжує для такої особи юридичні права та наслідки, які мають бути використані і реалізовані протягом трьох років (абз. 3 п. 2 Постанови №168) за відповідних умов та підтверджуючих доказів, відтак застосуванню підлягає норма (редакція) закону, яка діяла на дату виникнення такого права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч.2 ст.77 КАС України).

Таким чином, суд приходить до висновку про невірне тлумачення та застосування відповідачем норми п. 2 Постанови №168, обмежуючи позивача в праві на призначення одноразової грошової допомоги, що встановлено судом та не спростовано відповідачем належними обґрунтуваннями та достатніми доказами.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не впливають на висновки суду.

Як наслідок, суд вважає спірне рішення від 11.08.2023 №15/в у частині відмови позивачу в призначення спірної допомоги протиправним, таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Позивач сплачено за подання позовної заяви до суду судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується наявною у справі квитанцією.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, наслідки вирішення справи судом, суд вважає можливим стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, відповідача по справі, понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 77-80, 139, 143, 243-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправним рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.08.2023 р. №15/в у частині відмови ОСОБА_1 , у призначені одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 р. № 168.

3. Скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.08.2023 р. № 15/в у частині відмови ОСОБА_1 , у призначені одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 р. № 168.

4. Зобов`язати Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги, з урахуванням п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 р. № 168 у редакції, чинній на день виникнення у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги та у встановлений законом строк.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, буд. 6, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.