Справа № 140/33326/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33326/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Бульбенюк Т.Р.,

за участю представника позивача Косендюка Я.А.,

представника відповідача Сорочинської К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Палетс» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинь Палетс» (далі - ТОВ «Волинь Палетс», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 28.09.2023 на суму завищення бюджетного відшкодування усього 17302 грн, штрафні (фінансові) санкції (штраф) 1730,2 грн; № від 28.09.2023 на суму, на яку відмовлено, у тому числі при наданні бюджетного відшкодування, 5064379 грн; № від 28.09.2023 на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, 104460 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.09.2023 за №13295/07-09/44113911 ГУ ДПС у Волинській області складено акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Волинь Палетс» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету», у висновках якого зазначено про відсутність у платника права на отримання бюджетного відшкодування на загальну суму 5064379 грн; про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового звітного періоду по декларації за червень 2023 року (рядок 21) на загальну суму 104460 грн, в т.ч. за червень 2023 року 104460 грн; про завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за червень 2023 року, на загальну суму 17302 грн в т.ч, за червень 2023 року 17302 грн. На підставі вищевказаного акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 28.09.2023 №, № та №.

Позивач не погоджується з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, посилаючись на наступне.

Перевірка, згідно з наказом від 16.08.2023 №1661-п, стосується перевірки дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2023 року у податковій декларації з ПДВ від 20.07.2023 № від`ємного значення, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Ні ФОП ОСОБА_1 , ні ФОП ОСОБА_2 не є платниками ПДВ, тому показники вчинення господарських операцій з даними контрагентами не впливали і не впливають на показники, які відображені в деклараціях з ПДВ, а відтак не були і не можуть бути предметом перевірки.

Позивач зазначає, що наявність чи відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлено. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Також, ТОВ «Волинь Палетс» вказує, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, наявності або відсутності окремих документів, а також недоліки в їх оформленні, відсутність ТТН, порушення податкової дисципліни по ланцюгу постачання, не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту. Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. Крім того, наголошує на дії принципу індивідуальної відповідальності платника податків.

Договорами підряду на виготовлення виробів з матеріалів замовника від 01.03.2023, укладених між позивачем (замовник) та ФОП ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 (виконавці) відповідно, передбачено, що виконавець зобов`язується виготовляти піддони ручного збиття з матеріалів замовника. ФОП ОСОБА_1 , як і ФОП ОСОБА_2 передавали товариству піддони, виготовлені на території, орендованій позивачем, своїм інвентарем та інструментами, але з використанням сировини, наданої позивачем.

Факт передачі виконавцям сировини (заготовок та цвяхів) для виготовлення піддонів підтверджується відповідними актами передачі сировини у переробку.

Щодо понаднормового списання паливно-мастильних матеріалів позивач вказує на протиправність висновку акта перевірки в цій частині, оскільки вважає, що посилання відповідача на наказ Міністерства транспорту України «Про затвердження витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» від 10.02.1998 №43 (далі Наказ №43), є безпідставним, позаяк такий має рекомендаційний характер. У своїй діяльності товариство при обліку норм витрат палива використовує наказ від 22.07.2022 №1 «Про норми витрат палива на транспортний засіб», що не заперечується в акті перевіряючими. При цьому звертає увагу на те, що платники податків мають право встановлювати норми витрат пального власними наказами. Також зазначає, що відповідачем не було висловлено жодних зауважень щодо невідповідності форми шляхового листа вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». В акті перевірки відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що транспортні засоби товариства споживали пальне поза межами норм, визначених наказом позивача.

Також товариство не погоджується з висновками податкового органу, які стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення №, посилаючись на те, що ПК України не ставить виникнення податкових зобов`язань в залежність від участі чи неучасті відповідного товару в оподатковуваних операціях (п.187.1 ст.187 ПК України). Натомість виникнення податкових зобов`язань ПК України ставить у залежність від зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг або ж від дати відвантаження товару чи оформлення МД.

Таким чином, у випадку позивача податкові зобов`язання виникли з моменту поставки відповідного товару (сировини), і той факт, що виготовлена із вказаної сировини продукція не була продана у заявленому періоді, не є ознакою неучасті в оподатковуваних операціях. Більше того, дана обставина не впливає на право позивача на відшкодування ПДВ, оскільки таке право виникає внаслідок придбання товару, а не участі чи неучасті в оподаткованих операціях тим більше, якщо це стосується сировини. Отже, значення має лише сам факт поставки відповідного товару.

З наведених підстав позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 28.09.2023 №, № та №.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження (т.3, а.с.133), а ухвалою суду від 20.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.3, а.с.195).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 01.12.2023 (т.3, а.с.137-144) представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з мотивів правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акту перевірки від 01.09.2023 №13295/07-09/44113911, яким встановлено порушення платником податку вимог податкового законодавства.

ГУ ДПС у Волинській області відповідно до наданих документів ТОВ «Волинь Палетс» стало відомо що, ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконавці послуг з виготовлення піддонів. Згідно з наданими до перевірки документами та даних ЄРПН відсутнє надання послуг оренди/суборенди від ТОВ «Волинь Палетс» до ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . Також відсутнє підтвердження фактичного перебування на території ТОВ «Волинь Палетс» вищевказаних ФОП (до перевірки не надано дані журналів в`їздів/виїздів). У товариства відсутня як технологічна, так і трудова можливість для виготовлення піддонів власними силами та силами ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , чим порушено п.44.1 ст.44 ПК України.

Враховуючи, що підприємством відповідно до наданих документів встановлено факт списання цвяхів не в господарській діяльності, то в розумінні п.п. «г» п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим кодексом. В порушення п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України ТОВ «Волинь Палетс» занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість всього на загальну суму ПДВ 15778 грн, в т. ч. за червень 2023 в сумі 15778 грн.

При перевірці визначення податкового кредиту встановлено, що в порушення п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України ТОВ «Волинь Палетс» встановлено факт списання цвяхів не в господарській діяльності, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за травень року 2023 в сумі 17302 грн, а також в порушення п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України встановлено понаднормове списання паливно-мастильних матеріалів в кількості 37235,7 л на суму 1161381,48 грн, крім того ПДВ 81297 грн.

Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації), встановлено: завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого на рахунок платника у банку у декларації за червень 2023 року (рядок 20.2.1) в розмірі 17302 грн., в результаті порушень, які детально описані у п.3.2 розділу ІІІ акта перевірки - виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період червень 2023 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, на суму 5064379 грн.

Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) за червень 2023 року встановлено його завищення на суму 203059 грн, внаслідок заниження показника у рядку 9 (колонка Б) Декларації (детально описано п.3.1, п.3.2 розділу ІІІ акта перевірки). Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації), встановлено: завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого на рахунок платника у банку у декларації за червень 2023 року (рядок 20.2.1) в розмірі 17302 грн, в результаті порушень детально описаних у п 3.2 розділу ІІІ акту;

виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період червень 2023 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, на суму 5064379 грн.

Таким чином, ТОВ «Волинь Палетс» не має права на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) задекларованого у декларації з ПДВ за червень 2023 року в розмірі 5064379 грн.

У відповіді на відзив представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві (т.3, а.с.177-182).

Відповідач правом подачі заперечення не скористався.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу від 16.08.2023 №1661-п (т.3, а.с.145) та направлення на перевірку від 16.08.2023 №2549 (т.3, а.с.147) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Волинь Палетс» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.07.2023 № від`ємного значення, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 01.09.2023 №13295/07-09/44113911 (т.1, а.с.11-24, т.3, а.с.152-165).

Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2023 року у декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено порушення платником податків:

- п.200.4 ст.200 ПК України, внаслідок чого встановлено відсутність у платника права на отримання бюджетного відшкодування на загальну суму 5064379 грн., в тому числі за червень 2023 року в сумі 5064379 грн;

- п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, внаслідок чого завищено суму від`ємного значення що включається до складу наступного податкового звітного періоду по декларації за червень 2023 року (рядок 21) на загальну суму 104460 грн, в т. ч. за червень 2023 року - 104460 грн;

- п.200.1, п.200.4, п.200.14 ст.200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з подяку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», у результаті чого завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за червень 2023 року на загальну суму 17302 грн, в т.ч. за червень 2023 року - 17302 грн.

28.09.2023 на підставі висновків вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

- №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника в банку у розмірі 17302 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію 1730,2 грн (т.1, а.с.32);

- №, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 5064379 грн (т.1, а.с.33);

- №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 104460 грн (т.1, а.с.34).

Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно з підпунктами 14.1.18, 14.1.178, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до підпунктів «а» та «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

За правилами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів/послуг, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.

Крім того, пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Пунктом 85.4 статті 85 ПК України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення №88), згідно з якими первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до пункту 2.4 Положення №88 первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам (підпункти 2.15, 2.16 пункту 2 Положення №88).

При цьому, податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Тобто для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №814/328/15.

Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню від 28.09.2023 №, яким товариству зменшено суму бюджетного відшкодування за червень 2023 року на 17302 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 1730,20 грн, суд зазначає наступне.

Як встановлено актом перевірки (розділи 3.1, 3.2), контролюючий орган в ході проведення перевірки дослідив господарські операції ТОВ «Волинь Палетс» із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та прийшов висновку, що такі не підтверджуються первинними документами, а тому списання цвяхів як сировини, переданої даним суб`єктам господарювання для виконання послуг переробки, відбулось поза межами господарської діяльності товариства.

Внаслідок такого порушення відповідач зазначив про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за червень 2013 року в сумі 15788 грн та, посилаючись на акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Волинь Палетс» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету» від 04.08.2023 №12109/07-01/44113911, яким встановлено факт списання цвяхів не в господарській діяльності, в результаті чого занижено податкові зобов`язання за травень 2023 року на 17302 грн, дійшов висновку про завищення суми бюджетного відшкодування за червень 2023 року на 17302 грн.

Такі висновки контролюючого органу суд вважає безпідставними та при цьому враховує, що господарські операції ТОВ «Волинь Палетс» із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 підтверджуються договорами підряду на виготовлення виробів з матеріалів замовника від 01.03.2023 (т.1, а.с.67, 80), за умовами яких підприємці як виконавці зобов`язувались на власний ризик з використанням інструменту та обладнання, які належать їм на праві власності або знаходяться у користуванні (оренді) виготовляти піддони ручного збиття з матеріалів замовника, а товариство як замовник зобов`язувалося приймати готові вироби та оплачувати роботи по їх виготовленню.

Факт передачі ТОВ «Волинь Палетс» сировини у переробку ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та передача готової продукції з переробки підтверджується відповідними документами, які оформлені протягом червня 2023 року та підписані сторонами договорів підряду. Актами надання послуг засвідчено виконання у червні 2023 року підприємцями послуг з виготовлення піддонів (т.1, а.с.63, 68-79, 81-93).

Суд відхиляє доводи контролюючого органу про відсутність у ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 технологічної та трудової можливості для виготовлення піддонів власними силами, оскільки такі не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Факт відсутності журналів в`їзду/виїзду даних підприємців на територію ТОВ «Волинь Палетс» жодним чином не спростовує надання ними послуг з виготовлення піддонів.

При цьому суд враховує, що ТОВ «Волинь Палетс» самостійно не виготовляє піддони, а замовляє такі послуги у ВКПП «Агропромтехцентр» на підставі договору про переробку давальницької сировини, у якого також орендує виробничі потужності. Дані обставини підтверджуються актом перевірки.

Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, у зв`язку з необхідністю виготовлення невеликої кількості піддонів товариством було укладено договори підряду з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , які власними силами, однак з матеріалів ТОВ «Волинь Палетс» на підставі замовлень виготовляли піддони на території, орендованій позивачем.

Так, актом перевірки підтверджується та обставина, що піддони були виготовлені та експортовані за межі території України. Разом з тим, суд наголошує, що при їх виготовленні використовувалися не тільки цвяхи, але й заготовки, які також передавались підприємцям як сировина для переробки, проте відповідач не встановив, що такі заготовки використані товариством не в господарській діяльності, що вказує на непослідовність висновків контролюючого органу і, як наслідок, необґрунтованість встановленого порушення.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2023 у справі №420/7367/19, податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків і інших осіб, від господарських та виробничих можливостей контрагента. Відсутність за твердженням відповідача у контрагента власних або орендованих основних засобів не свідчить про безтоварність операцій.

Переконання контролюючого органу про те, що контрагенти позивача не мали достатньої кількості трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарських операцій, не можуть слугувати беззаперечними доводами щодо фактичного нездійснення господарських операцій, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів та дослідження первинних документів.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 16.01.2018, 15.05.2018, 11.09.2018 у справах №№826/1398/14, 810/4391/16, 804/4787/16 відповідно.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 28.09.2023 № та наявність правових підстав для його скасування.

Вирішуючи питання правомірності спірного податкового повідомлення-рішення від 28.09.2023 №, яким товариству відмовлено у наданні бюджетного відшкодування на суму 5064379 грн, суд приходить до таких висновків.

Так, в акті перевірки, а саме у розділі 3.3, контролюючий орган зазначив, що у додатку №3 (Д3) до декларації з ПДВ за червень 2023 року платник декларує до відшкодування ПДВ в розмірі 6836211 грн, яке сформоване за звітний період березень-червень 2023 року.

Станом на 30.06.2023 за даними бухгалтерського обліку ТОВ «Волинь Палетс» обліковуються залишки придбаної у червні 2023 року сировини (заготовки, лісоматеріали, дошка, інші ТМЦ), яка не взяла участь у виробництві готової продукції, тобто в оподатковуваних операціях.

За висновками відповідача товариство не набуло права на отримання бюджетного відшкодування відповідно до абз. «б» п.200.4 ст.200 ПК України на суму ПДВ 6620930 грн, а тому не має право на таке відшкодування, заявлене у декларації за червень 2023 року, на суму 5064379 грн.

В межах спірних правовідносин в цій частині спір щодо придбання позивачем у червні 2023 року сировини та відображення такого придбання в податковому і бухгалтерському обліку відсутній.

Спірним є лише питання, чи має платник право на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість в разі невикористання ним придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях.

В постанові Верховного Суду від 29.03.2023 у справі №560/12630/21 вказано, що приписи пункту 198.3 статті 198 ПК України встановлюють, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, з аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв`язку з таким придбанням.

Таким чином, оскільки ПК України визначає, що сумою бюджетного відшкодування є від`ємна різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, без прив`язки до того, чи придбані товари використані в оподатковуваних операціях в межах такого періоду, тому висновки контролюючого органу про відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування суперечать нормам податкового законодавства.

Враховуючи вищенаведене спірне податкове повідомлення-рішення від 28.09.2023 № слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 28.09.2023 №, яким ТОВ «Волинь Палетс» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2023 року на 104460 грн, то суд виходить з такого.

Як слідує з акта перевірки (розділ 3.2), контролюючий орган встановив заниження платником податку податкового зобов`язання за червень 2023 року на суму 104460 грн, що в свою чергу стало підставою для висновку про завищення від`ємного значення на вказану суму.

Таке порушення відповідач мотивує фактом списання цвяхів не в господарській діяльності, що мало місце при здійсненні господарських операцій із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , та заниження податкового зобов`язання за червень 2023 року на суму 15778 грн.

Разом з тим, зазначене порушення суд спростував при наданні правової оцінки податковому повідомленню-рішенню від 28.09.2023 № та вказав на його недоведеність.

Водночас контролюючий орган в ході перевірки встановив також понаднормове списання паливо-мастильних матеріалів (далі ПММ) в кількості 41399 л на суму 1266885,12 грн, в тому числі ПДВ 88681,99 грн.

Такий висновок відповідача ґрунтується на тому, що ТОВ «Волинь Палетс» порушило норми наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» від 10.02.1998 №43 (далі Наказ №43), оскільки затверджені на товаристві норми є завищеними та не відповідають максимальним лінійним нормам, передбаченим даним наказом для моделей транспортних засобів.

Вирішуючи питання, чи є доведеним факт понаднормового списання позивачем ПММ, суд враховує, що наказом ТОВ «Волинь Палетс» від 22.07.2022 №1 «Про норми витрат палива на транспортний засіб» (т.3, а.с.287) встановлено норму витрат дизельного палива на транспортні засоби марки VOLVO, ДАФ, МАЗ, КАМАЗ у нормі 45 літрів на 100 км та на навантажувач Toyota 52-FDF25 6 л/мото-годину згідно фактичного використання за вимірами по першій поїздці (пункт 1 наказу).

Пунктом 2 даного наказу передбачено ведення обчислення витрат палива у відповідності до Наказу №43 з метою ефективного використання ПММ в залежності від коефіцієнтів коригування норм витрат палива. Пунктом 3 наказу передбачено підвищення норм витрат палива під час роботи в надважких шляхових умовах у період сезонного бездоріжжя, снігових чи піщаних заметів, сильного снігопаду та ожеледиці, паводків та інших стихійних лих - до 35% згідно з п.3.1.8 Наказу №43.

В матеріалах справи наявні подорожні листи вантажного автомобіля за період червень 2023 року (т.1, а.с.41-62, 94-250, т.2, т.3, а.с.1-131), на підставі яких позивач списував використання ПММ відповідно до наказу по підприємству.

Доказів невідповідності такого списання саме встановленим на підприємстві нормам відповідач суду не подав.

Щодо Наказу №43, то суд зауважує, що такий не пройшов державну реєстрацію, отже не носить обов`язкового характеру для позивача та є рекомендаційним.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.04.2018 у справі №817/1429/19, Наказ №43, який не зареєстрований Міністерством юстиції України, не є нормативно-правовим актом у розумінні частини 2 статті 117 Конституції України, а відтак, не підлягає застосуванню і має виключно рекомендаційний характер при плануванні витрат палива з метою його раціонального використання.

Отже, з врахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем завищення товариством кількості списаного пального, а відтак безпідставність висновків акта перевірки про завищення податкових зобов`язань у зв`язку з таким порушенням.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 28.09.2023 № також є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних рішень, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 26840,00 грн (а.с.8).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 28.09.2023 №, № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь Палетс» судові витрати в розмірі 26840,00 грн (двадцять шість тисяч вісімсот сорок грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинь Палетс» (45001, Волинська область, місто Ковель, вулиця Театральна, будинок 15, код ЄДРПОУ 4413911);

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Повне судове рішення складено 22 січня 2024 року.