Справа № 380/13948/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 рокусправа № 380/13948/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (вул. Львівська, 659А/2, м. Городок, Львівська область, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, у якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ015875 від 31.05.2023 в розмірі 17000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на час здійснення перевірки - 24.04.2023 року та під час розгляду справи про притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - 31.05.2023 року, були наявні усі необхідні документи, обов`язковість яких вимагається ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вважає, що і Акт перевірки був складений з порушенням вимог чинного законодавства, і розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт був упереджений, внаслідок чого було складено протиправну Постанову №ПШ015875 від 31.05.2023 року.

Ухвалою суду від 23.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що 24.04.2023 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку №013167 від 24.04.2023 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Під час перевірки належного позивачу транспортного засобу виявлено порушення cт. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010 при перевезенні вантажу згідно ТТН № Т745418 від 22 квітня 2023 (плитка) на момент проведення перевірки у водія відсутній протокол технічного стану т.з. та відсутні тахокарти за попередні 27 днів, відсутній бланк підтвердження діяльності, відповідальність за що передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 3 частина 1 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених cт. 48 цього Закону. Отже, відсутність у водія під час перевезення вантажів передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф. Як вбачається з акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 348369 від 24.04.2023 водій транспортного засобу не висловив свої зауваження чи заперечення щодо встановлених у вказаному акті порушень. При розгляді справи про порушення, позивач аналогічно не заперечив проти зафіксованих у акті проведення перевірки порушень. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

У поданій до суду відповіді на відзив, позивач зазначає, що дійсно був повідомлений про дату розгляду справи, особисто з`явився у м. Городок, оскільки був зацікавлений в неупередженому розгляді справи та надав усі наявні у мене документи, що підтверджують відсутність порушень мною вимог чинного законодавства, як - то протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №01494-00392-22 від 15.09.2022 року та відповідний бланк підтвердження діяльності від 23.04.2023 року. Вказані документи були складені та наявні у позивача до 24.04.2023 року, і позивач їх додатково пред`явив 31.05.2023 року під час розгляду справи, однак представник відповідача відмовився їх приймати та долучати до матеріалів справи. Запропонував позивачу звернутися до суду і подати їх туди. Вказує, що станом на 31.05.2023 року йому не було роз`яснено можливість долучити вказані документи у Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області супровідним листом.

У поданих до суду запереченнях представник відповідача навела доводи, аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

24.04.2023 контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку №013167 від 24.04.2023 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

За результатами перевірки 24.04.2023 уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті під час перевірки транспортного засобу RENAULT, номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі «М-06» «Київ-Чоп», 529 км + 200 м, виявлено порушення cт. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010 при перевезенні вантажу згідно ТТН № Т745418 від 22 квітня 2023 (плитка) на момент проведення перевірки у водія відсутній протокол технічного стану т.з. та відсутні тахокарти за попередні 27 днів, відсутній бланк підтвердження діяльності. У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 3 частина 1 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених cт. 48 цього Закону. Ці відомості підтверджені актом від 24.04.2023 №348369 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу RENAULT, номерний знак НОМЕР_2 є позивач.

Згідно товарно-транспортної накладної від 22.04.2023 №Т745418, автомобільним перевізником зазначено саме позивача.

Відповідач здійснив розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт за участі позивача та прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ015875 від 31.05.2023 (далі оскаржена постанова), якою вирішено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн. за допущення перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за що передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; Закон України №2344-III).

Статтею 6 вказаного Закону встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державний контроль за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснює урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Питання документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення врегульовує стаття 48 Закону України №2344-III. Так, у цій статті визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Тобто стаття 48 Закону України №2344-III не містить виключного переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а тому у розумінні правової доктрини є нормою банкетного характеру.

Згідно з абзацом третім частини першої статті 60 Закону України №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 вказаного Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вказує на те, що діюче законодавство України чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт. Отже, невиконання автомобільними перевізниками або їхніми представниками приписів органів державного контролю щодо усунення порушень транспортного законодавства становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

З наведеного можна сформувати висновок про те, що суб`єктом вчинення господарського правопорушення, передбаченого абзацом третім частини першої статті 60 Закону України №2344-III є автомобільний перевізник.

Згідно з понятійним апаратом Закону України №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як встановив суд, оскарженою постановою позивача притягнуто до відповідальності за порушення абзацу третього частини першої статті 60 Закону України №2344-III (перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України №2344-III). В оскарженій постанові також зафіксовано транспортний засіб, на якому допущено таке порушення RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 .

З акта від 28.04.2023 №027204 вбачається, що суть виявленого порушення зводиться до перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме: відсутній протокол технічного стану т.з., відсутні тахокарти за попередні 27 днів, відсутній бланк підтвердження діяльності.

Щодо відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортних засобів, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (далі Закон №3353-XII) визначено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

За положеннями частини другої статті 35 Закону №3353-XII обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України»;

Згідно з частиною третьою статті 35 Закону №3353-XII обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України (частина четверта статті 35 Закону №3353-XII ).

Відповідно до частини сьомої статті 35 Закону №3353-XII періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті (частина восьма статті 35 Закону №3353-XII ).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3353-XII забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.

Аналогічні положення містяться у пункті 31.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, за якими забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відтак, проходження технічного контролю транспортного засобу є обов`язковим, тому й наявність у водія документів щодо проходження технічного контролю при експлуатації транспортного засобу є обов`язковим, і така вимога охоплюється положеннями статті 48 Закону №2344-III.

З матеріалів справи судом встановлено, що під час здійснення перевірки транспортного засобу позивача, водієм надано для перевірки протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00864-00463-22 від 06.05.2022 щодо причепу SCHMITZ, д.н.з. НОМЕР_4 . Протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу RENAULT, д.н.з НОМЕР_2 водієм для перевірки не надано.

Суд зауважує, що водій транспортного засобу позивача RENAULT, номерний знак НОМЕР_2 , ознайомлений із актом перевірки від 24.04.2023 №348369 про що свідчить його підпис у вказаному акті. При цьому, водій не надав пояснень чи заперечень щодо виявлених порушень, про що свідчить відсутність будь-яких записів в графі «Пояснення водія про причини порушень» акту від 24.04.2023 №348369.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що водій мав в наявності протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №01494-00392-22 від 15.09.2022 та його пред`явлення під час розгляду відповідачем справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, оскільки такі твердження не спростовують факту відсутності у водія на момент перевірки протоколу саме щодо транспортного засобу RENAULT.

З наведеного суд висновує, що позивачем жодним чином не доведено наявність у водія на час перевірки протоколу технічного стану транспортного засобу.

Щодо відсутності у водія тахокарт за попередні 27 днів та бланку підтвердження діяльності, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 18 Закону України №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані, серед іншого, організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Так, Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення №340), яке розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Відповідно до понятійного апарату Положення №340, який наведений у пункті 1.5 розділу I:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник);

- відпочинок - безперервний період часу, який водій може використовувати на свій розсуд;

- графік змінності - документ, який визначає початок та кінець робочої зміни на кожний день календарного місяця, а також вихідні дні;

- змінний період керування - сумарна тривалість періодів керування за робочий день (зміну);

- змінна перерва - сумарна тривалість перерв за робочий день (зміну), період, протягом якого водій не керує автомобілем та не виконує іншої роботи і який використовується для відпочинку;

- робоча зміна - період роботи водія відповідно до графіка змінності (зміна), який може бути як безперервним, так і розділеним на частини;

- робочий час водія - час, протягом якого водій зобов`язаний виконувати свої обов`язки, визначені трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку;

- тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

У пункті 6.1 Положення №340 передбачено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (далі Інструкція №385), водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до Поправки № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 (далі ЄУТР), з 20.12.2010 водії мають пред`явити посадовим особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті, реєстраційні листки за кожен поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто 1+28 тахокарт чи індивідуальних реєстраційних листків.

При цьому, внесеними змінами до положень ЄУТР (поправка №6) передбачено, що у разі, коли водій не керував транспортним засобом, тобто перебував у відпустці, на лікарняному чи з інших причин, автомобільний перевізник складає бланк підтвердження діяльності. Бланк підтвердження діяльності водій повинен надавати під час перевірки представнику уповноваженого контролюючого органу. Такий бланк мають визнавати контрольні органи всіх країн - учасниць ЄУТР.

Отже, факт нездійснення водієм перевезень може бути підтверджений лише Бланком підтвердження діяльності.

Крім цього, відповідно до п.6.4 Положення №340 також передбачено, що у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності. Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Таким чином, з метою перевірки режиму праці та відпочинку водіїв, які керують транспортними засобами обладнаними тахографами, посадовим особам Укртрансбезпеки необхідно здійснити аналіз інформації щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а саме: із заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР або бланку підтвердження діяльності, а у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа.

Разом з тим, згідно акту від 24.04.2023, під час перевірки у водія були відсутні тахокарти за попередні 27 днів, а також відсутній бланк підтвердження діяльності водія.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що водій мав відповідний бланк підтвердження від 23.04.2023 та його пред`явлення під час розгляду відповідачем справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, оскільки такі твердження спростовуються відомостями акту перевірки від 24.04.2023 №348369, зокрема, відсутністю заперечень водія з цього приводу та відсутністю будь-яких записів в графі «Пояснення водія про причини порушень» акту.

В силу приписів абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344 відповідальність за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, несе саме автомобільний перевізник.

З наведеного, суд висновує, що позивач надавав послуги з перевезення без оформлення усіх документів, які передбачені для автомобільного перевізника ст.48 Закону №2344-III, а тому допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт і до нього правомірно на підставі абз. 3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III застосована санкція у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 грн.

Таким чином, встановивши порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт (допущення перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»), відповідач підставно притягнув позивача до відповідальності, що передбачено абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийнявши оскаржену постанову.

Суд підкреслює, що оскаржена постанова оформлена у відповідності до вимог до додатку 5, а тому необґрунтованими є доводи позивача щодо відсутності у такій певних відомостей.

Підсумовуючи викладене, суд робить висновок про те, що оскаржена постанова відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд висновує, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу Державного нагляду (контролю) у Львівській області (вул. Львівська, 659А/2, м. Городок, Львівська область, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 18.01.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович