Справа № 140/144/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/144/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Мачульського В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцьку районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцьку районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Луцький ВДВС у Луцькому районі ЗМУ МЮ, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №71829203 та зобов`язати Луцький відділ ДВС у Луцькому районі ЗМУ МЮ закінчити виконавче провадження №71829203, у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу та вжити всіх заходів, визначених ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в провадженні державного виконавця Луцького ВДВС у Луцькому районі ЗМУ МЮ Паламарчук Х.О. перебувають матеріали виконавчого провадження №71829203 по примусовому виконанні постанови №00006185, виданої 10.03.2023 року Державною службою України з безпеки на транспорті Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті.

17.11.2023 представник позивача, адвокат Місюк Р.П. звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження, однак листом від 20.11.2023 №69948 відповідач відмовив у винесені постанови про закінчення виконавчого провадження №71829203, оскільки борг не сплачено в повному обсязі, не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Вважає, що державний виконавець повинен був закінчити виконавче провадження №71829203, оскільки штраф у розмірі 8500,00 грн позивачем після процедури адміністративного оскарження сплачено, та відповідно до вимог ч. 3 ст. 300 2 КУпАП у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги (а.с.1-3).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 відкрито провадження у справі, та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням параграфу 2 глави 11 розділу II КАС України. Даною ухвалою суду залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті. Судове засідання призначено на 11:00 18 січня 2024 року (а.с.26).

У відзиві на позовну заяву від 16.01.2024 представник відповідача зазначає, що з наведеним твердженнями в позовній заяві позивача не згідний, оскільки державний виконавець діє в межах Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області без змін. Постанова набрала законної сили 26.09.2023 та оприлюднена 19.10.2023. Таким чином, відлік часу для оплати ОСОБА_1 штрафу починається з 26.09.2023. Оскільки, ОСОБА_1 08.11.2023 здійснила часткову оплату штрафу у розмірі 8 500,00 грн, тому станом на 15.01.2024 стягненню в рахунок погашення штрафу ще підлягає 8500,00 грн (а.с.37-38).

17.01.2023 до суду надійшли пояснення від третьої особи, яка просить суд відмовити позивачу в повному обсязі, оскільки Укртрансбезпекою виконано всі законодавчо встановлені дії, щодо направлення на адресу ОСОБА_2 , яка внесена до державних реєстрів, постанови АА№00006185 від 10.03.2023 (а.с.41-42).

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки позивач в добровільному порядку після набрання рішенням законної сили, протягом десяти днів не сплатила штраф. А сплатила штраф частково в розмірі 8500,00 грн. А отже, відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Представник третьої особи Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні 18.01.2023 оголошено перерву до 09:30 19.01.2023.

Сторони в судове засідання після перерви не з`явились, та не повідомили суд про причини неявки.

Відповідно до вимог частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд проводить розгляд справи у відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши пояснення сторін дослідивши письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Так, частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що постановою Державної служби України з безпеки на транспорті Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті від 10.03.2023 серії АА №00006185 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї дисциплінарне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн (а.с.5).

Дану постанову 11.05.2023 направлено для примусового виконання до Державної виконавчої служби.

16.05.2023 державним виконавцем Луцького ВДВС у Луцькому районі ЗМУ МЮ Паламарчук Х.О. відкрито виконавче провадження №71829203 з виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті №00006185 від 10.03.2003 про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу (а.с.6).

Суд звертає увагу на те, що вищевказана постанова про відкриття виконавчого провадження позивачем у встановленому законному порядку не оскаржувалась та є чинною.

Позивач не погодилась із постановою №00006185 від 10.03.2023, та оскаржила її 01.06.2023 в адміністративному порядку до Луцького міськрайонного суду. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/9014/23 від 28.06.2023 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.7-8). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2023 у справі № 161/9014/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.06.2023 без змін (а.с.11-16).

Вказану вище постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 не отримала, однак 06.11.2023 довідалася про наявність останньої з Єдиного державного реєстру судових рішень та 08.11.2023 здійснила оплату штрафу у розмірі 8500,00 грн (а.с.17).

17.11.2023 року представник позивача, адвокат Місюк Р.П. звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження (а.с.18).

Листом від 20.11.2023 №69948 відповідач відмовив представнику позивача у винесені постанови про закінчення виконавчого провадження №71829203, оскільки борг позивачем не сплачено в повному обсязі, не сплачено також виконавчий збір та витрати виконавчого провадження (а.с.19).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону України №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 6 частини першої статі 3 Закону №1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Статтею 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Положеннями статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частина третя статті 39 Закону № 1404-VIII).

Частиною другою статті 39 Закону №1404-VIII встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 40 Закону №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З матеріалів справи та виконавчого провадження №71829203 вбачається, що постанова Державної служби України з безпеки на транспорті Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті від 10.03.2023 серії АА №00006185 про накладення на ОСОБА_1 штрафу, 14.03.2023 направлена по місцю проживання ОСОБА_2 рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрих кодовим ідентифікатором № 563. Проте, цей лист 21.04.2023 повернувся на адресу відправника за закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що позивачка не зверталася на поштове відділення з метою забрати поштове відправлення (а.с.51).

Відповідно до статті 279-5 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Отже, суд вважає, що Державна служба України з безпеки на транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті належним чином виконала свій обов`язок щодо надіслання постанови позивачці, однак позивачка не зверталася на поштове відділення з метою забрати поштове відправлення, а тому постанова вважається такою, що вручена позивачці у день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), а саме 21.04.2024.

Відповідно до частини 3 статті 291 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозанису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Статтею 298 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Таким чином, постанова Державної служби України з безпеки на транспорті Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті від 10.03.2023 серії АА №00006185 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000,00 грн набрала законної сили 21.04.2023.

Відповідно до частини 1 статті 300 2 КУпАП у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем штраф у розмірі 8500,00 грн сплачено 08.11.2023 про, що свідчить платіжна інструкція №13039 (а.с.17).

Статтею 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивачем пропущено десятиденний строк для сплати штрафу в добровільному порядку у розмірі 8500,00 грн, з дня набрання законної сили 21.04.2023 постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті та державним виконавцем на законних підставах винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2023 про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у подвійному розмірі.

Положеннями пункту 8 розділу II «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі» Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затверджена наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за № 1286/36908Інструкції № 512 передбачено, що днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, зазначеній у частині першій статті 14-3 КУпАП, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

Якщо особа, зазначена у частині першій статті 14-3 КУпАП, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.

Отже, постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Інформація про дату набрання постановою законної сили вноситься автоматично засобами системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху на підставі даних, що містяться в поштовому повідомленні про вручення адресату постанови або про відмову в її отриманні, яке надійшло від національного оператора поштового зв`язку, або дати повернення до Державної служби України з безпеки на транспорті поштового відправлення з позначкою про його невручення.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що позивачем пропущено десятиденний строк для сплати штрафу в добровільному порядку у розмірі 8500,00 грн, з дня набрання законної сили 21.04.2023 постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті та державним виконавцем на законних підставах винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2023 про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у подвійному розмірі в сумі 17000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що вищевказана постанова про відкриття виконавчого провадження позивачем у встановленому законному порядку не оскаржувалась та є чинною.

Враховуючи, що позивачем сплачено суму штрафу в одинарному розмірі після відкриття вищевказаного виконавчого провадження з примусового виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті №00006185 від 10.03.2023, а також приписи частини другої статті 308 КУпАП, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 фактично виконано в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та, відповідно про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не закінчення виконавчого провадження №71820203 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірності дій по не закінченню виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 194, 229, 243, 245, 246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцьку районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 27а, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державна служба України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вулиця Антоновича, 51, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський