Справа № 420/2016/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2016/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

19 січня 2024 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бездрабко О.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства "Старс Транс" про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

Приватне підприємство "Старс Транс" звернулося до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить заборонити Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради вчиняти певні дії, а саме:

- незалежно від способу та форми розривати з ПП "Старс Транс" Договори про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування від 27.04.2017 р. № 93, від 17.01.2018 р. № 102, від 16.01.2021 р. № 110, від 02.12.2021 р. № 116 до набрання законної сили судового рішення, яким буде встановлено законність та належність проведення перевірки та результатів перевірки Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради відносно виконання умов Договорів Приватного Підприємства "Старс Транс";

- укладати договори про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування щодо маршрутів або тотожних маршрутів, передбачених Договорами про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування від 27.04.2017 р. № 93, від 17.01.2018 р. № 102, від 16.01.2021 р. № 110, від 02.12.2021 р. № 116 з третіми особами.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що між Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради та ПП "Старс Транс" укладено договори про організацію перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування № 93 від 27.04.2017 р., № 102 від 17.01.2018 р., № 110 від 16.01.2021 р. та № 116 від 02.12.2021 р. Незважаючи на належне виконання позивачем своїх зобов`язань за вказаними договорами, відповідач, всупереч чинного законодавства України, безпідставно та необґрунтовано намагається розірвати зазначені договори в односторонньому порядку. Так, позивач отримав два повідомлення-попередження від відповідача № 01-41/2371 від 20.12.2023 р. та № 01-41/82 від 11.01.2024 р., відповідно до якого начебто були проведені перевірки та автобусних маршрутах загального користування підприємства-перевізника ПП "Старс Транс" та встановлено порушення. В той же час, на вимогу підприємств щодо надання матеріалів перевірок, відповідач не надає жодних документів. У листах-попередженнях зазначено, що у разі встановлення повторних порушень виконання договірних умов з боку перевізника - ПП "Старс Транс", вищевказані договори будуть розірвані в односторонньому порядку. Відповідно до Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2008 р. № 1081, розірвання договору або анулювання дозволу здійснюється не раніше ніж через 30 календарних днів після надісланого організатором попередження такому перевізникові про недопущення порушення умов договору (дозволу) та встановлення повторного факту такого порушення є способом для відповідача протиправно та безпідставно розірвати договори з позивачем та без проведення конкурсу укласти договори з третіми особами. Оскільки відповідачем не проводилось належної перевірки, повідомлення-попередження містять відомості про порушення зі сторони позивача, які не мають місця на існування та зазначене в листах не відповідає дійсності, на заперечення позивача відповідач відповіді не надає, замість цього надсилає повторне попередження з новими відомостями про виявлені ним інших порушень, які знову не відповідають дійсності, жодних документів - чи то приписів, чи то актів про перевірку, актів результатів перевірки, чи направлень, чи постанов, чи будь-яких інших документів, які складаються органами державної влади, які наділені повноваженнями контролю ще й при виявленні так званих "недоліків-порушень", відповідачем не складались і не надавались, вважає наявними підстави для вжиття заходів забезпечення позову. Також зазначає, що відповідач штучно створює негативні умови для позивача, результатом яких має на меті розірвати вищевказані договори в односторонньому порядку. Внаслідок таких незаконних дій відповідача, у позивача не буде можливості надати робочі місця своїм працівникам, зупиниться виплата заробітної плати, сплата відповідних податків та зборів, відбудеться неспроможність позивача виконувати свої зобов`язання за договорами оренди, співпраці, та інших з контрагентами та взагалі постане питання про існування самого підприємства. Крім того, у разі встановлення протиправності дій відповідача, направлених на незаконне розірвання договорів в односторонньому порядку та задоволення позовних вимог про їх скасування, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права, а у випадку заключення відповідачем з третіми особами договорів про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування відновити свої права буде неможливо.

Частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішення даної заяви суд виходить з наступного.

За приписами ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд також звертає увагу на те, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, тобто покликане гарантувати виконання рішення адміністративного суду і спрямоване на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Зазначені в ст.150 КАС України підстави забезпечення позову є оціночними, а тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності учасників справи.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення ускладнення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуальної рівності.

Крім того, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

У зв`язку з цим суд у кожному випадку повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співрозмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічні правові висновки зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 р. у справі № 640/2326/19.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів, з урахуванням положень ч.2 ст.151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України.

Як вбачається із поданої до суду заяви та доданих до неї додатків, підставою для її подання є протиправні, за твердженням позивача, дії відповідача щодо штучного створення передумов для розірвання договорів про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування від 27.04.2017 р. № 93, від 17.01.2018 р. № 102, від 16.01.2021 р. № 110, від 02.12.2021 р. № 116, які полягають у направленні позивачу повідомлень-попереджень від 20.12.2023 р. № 01-25/12 та від 11.01.2024 р. з відображенням у них нібито встановлених порушень та попередженням про те, що у разі встановлення повторних порушень виконання договірних умов вищевказані договори будуть розірвані в односторонньому порядку. При цьому, заперечення на вказані попередження-повідомлення відповідачем не розглядаються, документи, на підставі яких встановлено порушення, позивачу не надаються.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач вказує на те, що невжиття таких заходів унеможливить ефективний судовий захист та поновлення порушених прав, а також вплине на майнові права заявника у вигляді понесення матеріальних збитків. На його переконання, у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу достроково розірвати договори про організацію перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, відповідач згідно приписів Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2008 р. № 1081, може в односторонньому порядку розірвати такі договори, внаслідок чого для позивача настануть колосальні негативні наслідки, оскільки на підприємстві працевлаштовано біля сотні осіб: водії, диспетчери, медики, механіки, співробітники ІТР та інші, у зв`язку з чим у позивача не буде мати можливості надавати робочі місця, сплачувати податки та збори, виконувати зобов`язання за укладеними договорами оренди, співпраці та іншими.

Також, на підтвердження підстав для застосування заходів забезпечення, позивач зазначає, що у разі встановлення протиправності дій відповідача, направлених на розірвання договорів в односторонньому порядку, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права, а у випадку заключення відповідачем з третіми особами договорів про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування відновити свої права буде неможливо.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, у рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 наголошував на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Суд зазначає, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтовані твердження, що права та інтереси підприємства будуть порушені, і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, підприємству необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення своїх прав та інтересів.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи позивача на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про наявність підстав та необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради вчиняти дії, направлені на дострокове розірвання з Приватним підприємством "Старс Транс" договорів "Про організацію перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування" № 93 від 27.04.2017 р., № 102 від 17.01.2018 р., № 110 від 16.01.2021 р. та № 116 від 02.12.2021 р., оскільки, за переконанням суду, дійсно невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Суд зауважує, що належним та достатнім способом забезпечення позову є саме заборона Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради вчиняти дії на одностороннє розірвання договорів про організацію перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, оскільки застосування даного способу забезпечення позовну в апріорі призводить до неможливості укладення договорів з третіми особами на ті маршрути, на яких позивачем здійснюються перевезення відповідно до вищевказаних договорів.

Окрім цього, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду поданої заяви не є вирішенням публічно-правового спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки, як вже зазначалося, невжиття заходів забезпечення позову призведе до негативних наслідків, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

При цьому, застосовуючи заходи забезпечення позову, судом не розглядається питання правомірності дій Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради щодо проведення перевірки та встановлення порушень, які відображені у повідомленнях-попередженнях від 20.12.2023 р. № 01-41/2371 та від 11.01.2024 р. № 01-41/82 і наявності обставин, як підстав для задоволення позову.

У даному випадку судом встановлюється саме існування спору та обрано адекватні заходи для забезпечення позову, передбачені п.2 ч.1 ст.151 КАС України, які будуть діяти до моменту вступу у законну силу судового рішення.

У контексті наведеного суд зазначає, що визначений даною ухвалою суду спосіб забезпечення позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті позовних вимог, які будуть заявлені. В той же час правомірність чи неправомірність встановлення відповідачем порушень договірних умов, що викладені у повідомленнях-попередженнях від 20.12.2023 р. № 01-41/2371 та від 11.01.2024 р. № 01-41/82, буде перевірена за наслідками розгляду по суті адміністративної справи.

Подібна правова позиція викладена у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021 р. у справі № 640/4452/21 та від 13.01.2021 р. у справі № 640/24209/20.

Також суд звертає увагу, що заборона відповідачу вчиняти певні дії ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє відповідачу вчиняти в односторонньому порядку дії щодо розірвання вказаних договорів до вирішення спору в даній справі.

Додатково суд зазначає, що заборона відповідачу вчиняти певні дії, не призведе до негативних наслідків та не завдасть шкоди будь-яким іншим зацікавленим особам, що відповідає вимогам ч.2 ст.150 КАС України. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову захистить майнові права позивача до прийняття судом рішення по суті заявлених вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.153 КАС України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150-154, 243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Заяву Приватного підприємства "Старс Транс" (65059, м.Одеса, вул.Люстдорфська дорога, буд.5, ) про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (65004, м.Одеса, Думська площа, буд.1, код ЗКПО 23987115) вчиняти дії, направлені на дострокове розірвання з Приватним підприємством "Старс Транс" договорів "Про організацію перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування" № 93 від 27.04.2017 р., № 102 від 17.01.2018 р., № 110 від 16.01.2021 р. та № 116 від 02.12.2021 р. - до набрання рішенням суду у справі № 420/2016/24 законної сили.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Копію ухвали надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвалу може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.І.Бездрабко