Справа № 380/13548/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/13548/23 пров. № А/857/19227/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року (суддя Желік О.М., ухвалене в м. Львові) у справі №380/13548/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не переведення з одного виду пенсії на інший, а саме, з пенсії, призначеної за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 9 липня 2003 року, на пенсію за віком на умовах ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, зобов`язання перевести її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ з дня звернення із заявою від 29 березня 2023 року та здійснити перерахунок пенсії відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23 березня 2023 року № 0001/вих-8 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 23 березня 2023 року № 0001/вих-9 департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає у не зарахуванні ОСОБА_1 до стажу державної служби періодів її роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (; місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до стажу державної служби її роботу на посадах в органах місцевого самоврядування починаючи з 04.07.2001. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (; місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 31.05.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України у Львівської області як одержувач пенсії віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 9 липня 2003 року.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 :

- 20.11.1995 призначено на посаду інструктора, спеціаліст 1-ї категорії в секретаріат Львівської міської Ради (запис №6);

- на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» 280/97-ВР від 21 травня 1997 року надано статус державного службовця. Присвоєно 13-й ранг державного службовця, посаду віднесено до 6-ї категорії посад державної служби. Приведена до присяги державного службовця (запис №7);

- 10.12.1999 присвоєно черговий 12 ранг державного службовця (запис №8);

- з 01.11.2000 переведена (призначена) на посаду головного спеціаліста відділу секретаріату міської ради; 04.07.2001 посада віднесена до 6 категорії посад органу місцевого самоврядування. Присвоєно 04.07.2001 та 10.12.2001, відповідно, 12 та 11 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування (записи №10 і №11);

- з 01.01.2004 переведена на посаду начальника сектора діловодства відділу «Секретаріат міської ради» з кадрового резерву (запис №12);

- з 01.04.2006 переведена на посаду завідувача сектору контролю за виконанням ухвал, протокольних доручень, рішень ради та роботи з помічниками депутатів управління «Секретаріат міської ради» (запис №13);

- з 04.01.2007 переведена на посаду головного спеціаліста відділу забезпечення роботи постійних комісій управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради у зв`язку реорганізацією виконавчих органів Львівської міської ради (запис №14);

- з 01.02.2017 переведена на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу постійних комісій ради управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради із збереженням присвоєного 11 рангу посадової особи органу місцевого самоврядування (запис №15);

- з 13.05.2019 переведена на вищу посаду начальника відділу постійних комісій ради управління «Секретаріат ради» Львівської міської ради та присвоєно 10 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування в межах 5-ї категорії посад органів місцевого самоврядування; 13.05.2019 присвоєно 9 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування в межах 5-ї категорії посад органів місцевого самоврядування (записи №16 та №17);

- 25.10.2021 переведена на рівноцінну посаду начальника відділу постійних комісій ради управління забезпечення роботи ради департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради із збереженням 9 рангу посадової особи органу місцевого самоврядування, де працює по теперішній час.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2023 позивач подала заяву до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівської області про перевід на пенсію на умовах Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ. До заяви долучено оригінали довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.03.2023 №0001/вих-8 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.03.2023 №0001/вих-9 департаменту «Секретаріат ради» Львівської міської ради.

Листом Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівської області №9377-8885/Д-52/8-1300/23 від 12.04.2023 позивача повідомлено про те, що згідно підпункту 11 пункту 3 статті 3 Закону №889 дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування. Відтак за даними трудової книжки стаж на роботах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723, становить 05 років 07 місяців 14 днів. Також повідомлено, що оскільки не вбачається підстав для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону №889, довідки про складові заробітної плати, які долучені до звернення, неможливо взяти до уваги.

ОСОБА_1 не погоджуючись із такими діями відповідача, звернулася в суд з даним адміністративним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон №3723-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889 з 01 травня 2016 втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889 передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 09 травня 2023 у справі № 560/928/20.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Згідно з пунктом 6 Порядку №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.

Приписами пункту 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби».

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Стаття 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлює категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких:

п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост;

шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посади на яких позивач перебувала в органах місцевого самоврядування, з 04.07.2001 відносяться до зазначених категорій.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13.05.2021 у справі № 623/198/17 та від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 09 травня 2023 року/справа № 560/928/20.

Крім того, як вірно зазначено судом Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 «Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців» затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (надалі - Порядок №239).

Разом з тим, пунктом 1 Порядку №239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до шостої категорії, зокрема, посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів і міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Тобто, як Порядок №283, так і чинний Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що періоди роботи позивача з 12.06.1997 по 10.05.1995, з 10.05.1995 по 03.07.2001 зараховані відповідачем до стажу державної служби позивача та становлять 05 років 07 місяців 14 днів.

Разом з тим, з 04.07.2001 позивач продовжувала працювати в органі місцевого самоврядування на посадах, що відносяться до вищезазначених категорій.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність бездіяльності відповідача, яка полягає у не зарахуванні ОСОБА_1 до стажу державної служби періодів її роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001, оскільки відповідне право гарантується законом.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог до часткового задоволення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі №380/13548/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга