Справа № 380/10302/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 рокусправа № 380/10302/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання Позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018р.;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018р у розмірі місячного грошового забезпечення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з 22.12.2014 по 11.01.2020 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . Позивач 06.02.2018 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 із рапортом про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі місячного грошового забезпечення та довідкою про хворобу дитини. Вказує, що виплату матеріальної допомоги не отримав. Натомість на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 у справі №857/10569/21 відповідачем проведено нове засідання комісії по розгляду рапортів, де розглянуто рапорт позивача та відмовлено у наданні матеріальної допомоги, про що позивача повідомлено відповідачем лише 04.05.2023 у відповідь на звернення від 21.04.2023. Позивач вважає, що має право на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, оскільки у 2018 році така допомога виплачувалась всім військовослужбовцям у розмірі місячного грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 16.05.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується виключно за наявності коштів. В зв`язку з обмеженням обсягу видатків на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та враховуючи порядок її виплати, а також відповідно до розпорядження помічника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України - начальника фінансово-економічного управління №116/14/311538 від 27.07.2018 року Командувачем Сухопутних військ ЗС України визначено граничний обсяг видатків за КПКВ 2101020 на 2018 рік для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у військовій частині НОМЕР_2 у сумі: КЕКВ 2112- 1 025,365,0 грн; КЕКВ 2120-191,170,0 грн. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 257ад від 06.08.2018 року у зв`язку з обмеженим фінансуванням було створено комісію для розгляду рапортів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році. На своєму засіданні відповідна комісія розглядає наявні рапорти військовослужбовців на отримання матеріальної допомоги, та встановлює причини і обставини відповідних клопотань та їх значимість відносно усіх інших. Після чого надає пропозиції командиру військової частини включити відповідних військовослужбовців до наказу про виплату матеріальної допомоги. 06.02.2018 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом про надання йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з перебуванням дитини на амбулаторному лікування (д-з: ГРЗ). На вказаному рапорті командиром військової частини НОМЕР_2 було поставлено резолюцію «НА КОМІСІЮ 06.02.18». До рапорту позивач додав лише копію довідки, яка видана ОСОБА_2 , без відповідного номера. Більше жодних інших документів не надавав (наприклад: свідоцтво про народження дитини). На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року у справі № 380/10569/21, яке надійшло на адресу військової частини НОМЕР_2 04.01.2022 року, комісією військової частини НОМЕР_2 для розгляду рапортів про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році, було повторно розглянуто рапорт ОСОБА_1 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік. Проте йому було відмовлено у задоволенні його клопотання стосовно випл матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 2018 році, оскільки позивач не підтвердив жодним іншим документом те, що дійсно ОСОБА_3 дійсно являється його сином і хто для нього така ОСОБА_2 на ім`я якої видана довідка копію якої додає позивач. Звертає увагу, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році у відповідності до протоколу № 1 була за клопотанням комісії на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 виплачена лише тим військовослужбовцям, підставою в яких була смерть або тяжка хвороба самих військовослужбовців або членів його сім`ї. Тобто, за період з 22.01.2018 року по 05.09.2018 року лише одному із 29 військовослужбовців було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік. У 2018 році військова частина НОМЕР_2 була профінансована для виплат матеріальної допомоги лише на 22% від потреби. Тобто фактично у 2018 році матеріальну допомогу зміг отримати лише один з п`яти військовослужбовців, які звернулись до командування частини з відповідними рапортами. Вказує, що суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 26.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 в період з 22.12.2014 по 11.01.2020.

06.02.2018 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 із рапортом про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі місячного грошового забезпечення та довідкою про хворобу дитини, проте матеріальну допомогу не отримав.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 у справі №380/10569/21 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 . Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 06.02.2018 року про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт про виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік та прийняти відповідне рішення. В іншій частині позову відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду, 21.11.2022 відбулось засідання комісії відповідача щодо повторного розгляду рапорту позивача виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, за результатами якого позивачу відмовлено у наданні матеріальної допомоги, що підтверджується копією протоколу №1 від 21.11.2022.

У відповідь на заяву позивача від 21.04.2023, відповідач листом від 29.04.2023 №534/77 направив позивачу копію протоколу №1 засідання комісії щодо повторного розгляду рапорту позивача.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом за захистом своїх порушених законних прав та інтересів.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним нормативним документом, який визначає основні засади соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей є Закон України «Про правовий та соціальний статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі Закон № 2011-XII).

Стаття 9 вказаного Закону передбачає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 № 704 (далі Постанова № 704) визначено порядок, умови та розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 5 Постанови надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання,надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

На виконання вказаної постанови видано наказ Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

Пунктами 7, 9 розділу XXIV вказаного наказу передбачено:

- до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги;

- виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Разом з тим, п. 7 розділу XXIV визначено, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

15.02.2018 Міністром оборони України було видано наказ № 65 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік» (надалі Наказ № 65).

Пунктом 9 цього Наказу визначено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород та морського грошового забезпечення).

У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця чи членів його родини, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа, інше стихійне лиха, чи інші поважні причини), які стали причиною для порушення клопотання та розмір потреби.

Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається військовослужбовцям у разі наявності виділених державою коштів. При цьому, виходячи із граничних обсягів видатків, першочергово така допомога виплачується особам із важким станом здоров`я військовослужбовця та членів його сім`ї (поранення, контузія, інвалідність та інші випадки тяжких захворювань) за наявності посвідчення або довідки відповідного лікаря, смерті рідних по крові та шлюбу, пожежі або стихійного лиха; одруження військовослужбовця, народження дитини військовослужбовця або її одруження. У разі зазначення військовослужбовцем інших причин для отримання матеріальної допомоги, її виплата здійснюється в межах наявних видатків військової частини після здійснення першочергових виплат.

Правовий висновок про те, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується виключно за наявності коштів викладено в постановах Верховного Суду від 21.08.2019 р. у справі № 814/238/17, від 18.03.2020 р. у справі № 810/3476/16.

Відповідно до пояснень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, В зв`язку з обмеженням обсягу видатків на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та враховуючи порядок її виплати, Командувачем Сухопутних військ ЗС України було визначено граничний обсяг видатків за КПКВ 2101020 на 2018 рік для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у Військовій частині НОМЕР_2 . З метою вирішення питання про виплату військовослужбовцям матеріальної допомоги у Військовій частині НОМЕР_2 було створено спеціальну комісію. На своєму засіданні відповідна комісія розглядає наявні рапорти військовослужбовців на отримання матеріальної допомоги, та встановлює причини і обставини відповідних клопотань та їх значимість відносно усіх інших. Після чого надає пропозиції командиру військової частини включити відповідних військовослужбовців до наказу про виплату матеріальної допомоги. Отже, командир військової частини видає наказ про виплату військовослужбовцям матеріальної допомоги після розгляду комісією рапорту військовослужбовця, прийняття позитивного рішення та наявності .

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 у справі №380/10569/21, рапорт позивача від 06.02.2018 було передано на повторний розгляд комісії, за результатами якого, комісією було прийнято рішення, оформлене протоколом № 1 від 21.11.2022, про відмову у наданні позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік. Таким чином, за результатами звернення позивача із рапортом про надання матеріальної допомоги, комісією було прийнято рішення про відмову у наданні такої допомоги.

Отже, за умови обмеження обсягу видатків на виплату матеріальної допомоги та відсутності позитивного рішення комісії з питань надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, видання командиром Військової частини НОМЕР_2 наказу про її виплату позивачу було б незаконним.

З наведеного суд робить висновок, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності щодо неприйняття рішення про невиплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з огляду на відсутність правових підстав для її виплати.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд висновує, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 18.01.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович