Справа № 160/26092/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, рішення, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, які полягають у не зарахуванні ОСОБА_1 пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, періоду роботи з 29.11.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат»;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягала у не призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 29.11.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначивши ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 07.08.2023 року з дня подачі заяви про нарахування пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пільгової пенсії, проте стаж роботи з 29.11.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначивши ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, враховано не було через не проведення атестації робочого місця. Проте, вказані доводи відповідача-2 позивач вважає безпідставними, зважаючи на те, що у відповідності до законодавчо встановлених повноважень, Головним державним експертом з умов праці у Дніпропетровській області було надано згоду на поширення терміну дії наказу по комбінату № 922 від 29.12.2006 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці» та використання результатів первісної атестації робочих місць до 29.12.2012 року. За результатами цієї атестації робочих місць професія «робітник (слюсар - ремонтник)», зайнятий ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв у виробництві сталі, дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1. За наведених обставин, ні після закінчення п?ятирічного строку дії результатів атестації робочих місць, ні до та після затвердження чергової після них атестації 2006 року, умови праці за професією позивача «робітник (слюсар - ремонтник)», зайнятий ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництвах у виробництві сталі не змінювались, були підтверджені результатами атестації робочих місць. За викладених обставин, пільговий стаж роботи позивача в період з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року за професією «робітник слюсар - ремонтник», зайнятий ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв у виробництві сталі згідно Списку № 1 підтверджується за результатами атестації робочих місць, затвердженими постановами адміністрації та профспілкового комітету комбінату про атестацію робочих місць за умовами праці від 29.12.2006 року № 992. Наведені обставини, на переконання позивача, свідчать про протиправність дій відповідачів щодо незарахування до його пільгового стажу періоду роботи з 29.11.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», та, як наслідок відмови в призначенні пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
13.11.2023 року до суду надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 29.11.2011 по 25.12.2012 згідно з довідкою від 20.11.2023 № 023-114, виданою ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», оскільки атестація робочих місць за умовами праці за вказаний період відсутня. За викладених обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.09.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. Враховуючи наведене, відповідач-2 вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідач-1 належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, отримав позовну заяву ОСОБА_1 , проте своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджено паспортом НОМЕР_2 , виданим 19.02.1999 року Заводським РВ Дніпродзержинського МУМВС України в Дніпропетровській області.
07.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 63 від 12.09.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, яке мотивовано тим, що страховий стаж особи становить 33 роки 4 місяці 1 день, з урахуванням вимог частини третьої ст. 24 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» - 38 років 4 місяці 1 день. До страхового стажу зараховано всі періоди. Пільговий стаж особи 5 років 10 місяців 5 днів. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 29.11.2011 по 25.12.2012 згідно з довідкою від 20.01.2023 № 023-114, виданою ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», оскільки атестація робочих місць за умовами праці за вказаний період відсутня.

Позивач, не погодившись з діями та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування періоду роботи до пільгового стажу за Списком № 1, оскаржив їх правомірність до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону №1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 р. (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду України у постанові від 16 вересня 2014 року у справі № 21-307а14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 надав до Головного управління довідку № 023-114 від 20.01.2023 року, видану ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», яка підтверджує наявний трудовий стаж, необхідний для призначення пільгової пенсії за періоди роботи з 18.11.2004 по 05.06.2008 та з 01.11.2011 по 20.08.2013, за Списком № 1.

Крім іншого, у вказаній довідці заначено додаткову інформацію: постанова «Про атестацію робочих місць за умовами праці» № 1269 від 25.12.2001, № 992 від 29.12.2006, лист Головного державного експерта області за умовами праці № 003/07-1-406 від 29.11.2011 про продовження строку дії постанови № 922 від 29.12.2006 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012 року.

Враховуючи пункт 4 Порядку № 442 та підпункт 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, якими передбачено, що періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років, відповідач дійшов висновку, що в періоди роботи з 29.11.2011 по 25.12.2012, підприємством не проводилась атестація робочих місць на посадах, на яких працював позивач.

Саме відсутність атестації робочого місця позивача і слугувала підставою для не зарахування ГУ ПФУ в Чернігівській області до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду його роботи з 29.11.2011 по 25.12.2012.

З огляду на викладене, враховуючи, що період роботи працівника підлягають зарахуванню до пільгового стажу за результатами попередньої атестації та наявність листа Головного державного експерта Дніпропетровської області за умовами праці № 003/07-1-406 від 29.11.2011 про продовження строку дії постанови № 922 від 29.12.2006 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012 року, суд вважає безпідставним не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду його роботи з 29.11.2011 по 25.12.2012 в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».

Враховуючи, що відповідач-2 протиправно не врахував до пільгового стажу позивача період його роботи на посадах, віднесених до Списку № 1, що стало підставою для відмови у призначенні пенсії, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 12.09.2023 № 63 та наявність законних підстав для його скасування.

При цьому, суд не вбачає підстав для окремого визнання протиправності дій відповідача-2, які полягали у не зарахуванні позивачу зазначеного стажу, зважаючи на визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого за результатом вчинення відповідачем-2 таких дій.

Стосовно позовної вимоги про зобов?язання призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає, що не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок пільгового стажу позивача, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Положеннями частини 2 статті 9 КАС України, відповідно до яких суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає, що належним способом порушених прав позивача є зобов`язання Пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком від 07.08.2023 року з урахуванням висновків суду у цій справі.

Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управління ПФУ в Дніпропетровській області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача про призначення пенсії та призначення пенсії, суд зазначає про таке.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 07.08.2023 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2 Порядку.

Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви про призначення пенсії, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, як визначений суб`єкт призначення.

Отже, у задоволенні позовних вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області слід відмовити.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень не довели правомірності своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 3 статті 139 КАС України, суд передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 03.10.2023 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 536,80 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, рішення, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 63 від 12.09.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П?ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) стаж роботи з 29.11.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П?ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 07.08.2023 року з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П?ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна