Справа № 578/1017/20
Суддя: Косар А. І.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

Іменем України

04 січня 2024 року

смт Краснопілля

Справа № 578/1017/20

провадження № 8-а/578/1/24

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді КОСАР Алевтини Іванівни розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року у справі № 578/1017/20 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Краснопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_1 про примусове видворення особи за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення

учасники судового провадження:

представник позивача ПАЛИВОДА І. Є. в режимі відеоконференції

відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ДЕМ`ЯНЕНКО Н. П.

секретар судового засідання ЛИТВИН А. В.

та установив:

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Калінінградської області, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

У серпні 2023 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд рішення суду від 02.09.2020 за нововиявленими обставинами. Ухвалюючи рішення суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 порушив правила перебування на території України, через що притягувався до адміністративної відповідальності, не виконав рішення про примусове повернення з України, не має в Україні місця роботи і законних джерел доходів. За цим рішенням його як громадянина Литовської Республіки було поміщеної до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, де він перебував з 03.09.2020 по 01.06.2021.

Перебуваючи в Чернігівському ПТПІ, йому стало відомо, що позивач звернувся до Посольства Литовської Республіки та консульського відділу посольства російської федерації з проханням підтвердження факту належності його до громадянства Литви та російської федерації. Після скасування рішення Зарічного районного суду від 24.02.21 про продовження строку його затримання, він повернувся на місце проживання в с. Самотоївка Сумського району Сумської області, отримав від позивача довідку, яка давала йому право на законне проживання на території України строком на 6 місяців з правом продовження її дії кожного півроку. Проте 26 липня 2023 року він отримав у Державній Міграційній службі України в Сумській області Рішення від 02 вересня 2022 року за №077047 про визнання ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою без громадянства відповідно до статті 6-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Про дату отримання ним рішення 26.07.2023 мається його підпис на зазначеному документі. Таким чином, у цій справі стосовно нього діє невиконане рішення Краснопільського районного суду від 2 вересня 2020 року про його примусове видворення за межі території України, яке набрало законної сили 18.09.2020. Підставою для винесення цього рішення стосовно нього про примусове видворення його за межі України було те, що він є громадянином Литви, хоч це вже на той час не відповідало дійсності. Але письмове підтвердження не належності його ні до громадянства Литовської Республіки ні до громадянства російської федерації отримано було позивачем вже після винесення рішення Краснопільським районним судом Сумської області стосовно його видворення на межі території України. Це було і підставою не надання йому статусу особи без громадянства. І лише 02 вересня 2022 року ( з письмовим повідомленням 26.07.2023) Державною Міграційною Службою України прийнято рішення про визнання його особою без громадянства. Тобто, підстав для примусового видворення його як громадянина Литви за межі території України не було, оскільки він ніколи не мав громадянства Литовської Республіки. Але ці обставини не були взагалі предметом розгляду по даній адміністративній справі, оскільки стали відомі позивачу вже після винесення рішення по справі. Ці факти існували вже під час розгляду справи в суді, але не були відомі ні особам, які брали участі у розгляді адміністративної справи стосовно нього, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті. ОСОБА_3 з 1992 року з родиною мешкав в Сумській області, а з 2003 року постійно мешкає в АДРЕСА_1 . Крім цього, він працював в колгоспах та на підприємствах України, має записи в трудовій книжці. Він не є громадянином ні Литовської Республіки ні громадянином інших країн. Він бажав і бажає легалізувати своє перебування в Україні, оскільки на момент прибуття на територію України в 1992 році, він не мав при собі паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, а тому і не міг відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» набути громадянство України. Ці факти встановлені Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021 по адміністративній справі за його апеляційною скаргою на рішення Зарічного районного суду м. Суми по справі за позовом Управління Державної міграційної служби Україні в Сумській області до нього про продовження строку затримання у пункті тимчасових перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Заявник вважає ці обставини нововиявленими, оскільки на час розгляду справи про них не було відомо, а також вважає ці обставини істотними для справи. З урахуванням викладених обставин просив переглянути рішення суду від 02.09.2020 за нововиявленими обставинами та скасувати його. Ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2023 /ас 55/, головуючим суддею визначено КОСАР Алевтину Іванівну та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 28.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами до розгляду /ас 56/.

Управління Державної міграційної служби України в Сумській області 2.09.2023 подав відзив на заяву заявника та просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами за необгрунтованістю. Рішення ДМС про визнання ОСОБА_4 /OLEKSANDR 18.06.1960 особою без громадянства відповідно до статті 61 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято вже після розгляду Краснопільським районним судом Сумської області справи по суті і набрання судовим рішенням від 02.09.2020 по справі № 578/1017/20 законної сили. Крім того, факт відсутності у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянства Литви, а також будь-якого громадянства, а також документа який посвідчує особу та підтверджує громадянство, не спростовує факту його незаконного перебування на території України і не має жодного істотного значення для вирішення питання про видворення по суті. Таким чином, відповідачем не надано жодних належних допустимих доказів наявності підстав для перегляду рішення від 02.09.2020 у справі № 578/1017/20.

Представник позивача 26.12.2023 подав доповнення до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, у якій звертає увагу суду, що позивач не дотримався строку звернення до суду. Це питання судом не досліджувалось, що потягло ухвалення рішення, яким порушено права заявника. Позивач повинен був звернутися до суду 12 грудня 2017 року, звернувшись до суду у серпні 2020 року.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених в основу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд зазначає наступне.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Калінінградської області, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Отже, рішення від 02 вересня 2020 року набрало законної сили і з 03 вересня 2020 року ОСОБА_3 перебував у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2021 продовжено строк затриманнягромадянину Литви ОСОБА_3 у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців , починаючи з 12 березня 202 року по 02 вересня 2021 року.

Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2021.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року скасовано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2021 та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_3 про продовження строку затриманняу пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні /ас 51-53/.

З 03 вересня 2020 року до 01 червня 2021 року ОСОБА_3 перебував у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. Подальше місце перебування ОСОБА_3 : Сумська область, с. Самотоївка /ас 43/.

02 вересня 2022 року ДЕРЖАВНА МІГРАЦІЙНА СЛУЖБА УКРАЇНИ прийняла РІШЕННЯ про визнання/відмову у визнанні особою без громадянства за №077047 видане КОНОНОВ/KONONOV ОЛЕКСАНДР/OLEKSANDR, дата народження: НОМЕР_1 про те, що його визнано особою без громадянства відповідно до статті 6-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Отримав ОСОБА_3 рішення 26.07.2023 /ас 49/.

28 липня 2023 року Управління Державної міграційної служби України в Сумській області прийняло РІШЕННЯ про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання у визнанні особою без громадянства за № НОМЕР_2 видане особі без громадянства ОСОБА_5 , 18 червня 1960 року, про те, що йому на підставі підпункту 2 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04ю2018 № 322, відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання /ас 50/.

06 березня 2017 року САМОТОЇВСЬКИЙ СТАРОСТИНСЬКИЙ ОКРУГ КРАСНОПІЛЬСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ видав ДОВІДКУ № 243 ОСОБА_3 про те, що він дійсно з 30 жовтня 2002 року по день видачі цієї довідки постійно проживає в АДРЕСА_1 /ас 42/.

Згідно з пункту 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України /далі по тексту також КАС України/ підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, серед іншого, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявленими слід вважати обставини, які зокрема: 1) об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були встановлені судом; 2) не були відомі і не могли бути відомі на час прийняття рішення суду хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Істотними обставинами справи вважаються такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Отже, умовами для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотність нововиявлених обставин для вирішення спору, існування їх на момент вирішення адміністративної справи та виявлення таких після прийняття рішення зі спору, станом на час звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору, не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами глави 3 розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення, суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність трьох умов: їх існування на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Так, із матеріалів справи вбачається, що під час ухваленя рішення від 02.09.2020 судом було встановлено, що ОСОБА_3 на момент його затримання 02.09.2020 перебував на території України нелегально, без документів, які б надавали йому законне право перебування в Україні, без документа який міг ідентифікувати її особу, що у сукупності з обставинами невиконання добровільно ним рішення № 149 від 29 серпня 2017 року про примусове повернення з України громадянина Литви ОСОБА_3 у термін до 12.09.2017, що стало підставою для висновку про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що УДМС України в Сумській області в особі Краснопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області звернулось до суду з адміністративним позовом про примусове видворення громадянина Литви ОСОБА_3 за межі території України та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення 02.09.2020 (справа №578/1017/20).

Ключове питання, яке належить вирішити суду у цій справі, це дотримання позивачем строку звернення до суду.

Досліджуючи дані обставини суд дійшов таких висновків.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Наведена норма встановлює, трьохмісячний строк для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.

Варто відзначити, що з приводу обрахування строків звернення органу міграційної служби до суду, зокрема, з позовом про примусове видворення за межі території України існує практика Верховного Суду (правова позиція Верховного Суду, що викладена в рішенні від 08.09.2019 у справі №362/1634/19).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у згаданому рішенні зробив висновок, що перебіг тримісячного строку для звернення до суду з позовом про примусове видворення за межі території України розпочинається після закінчення строку для виконання рішення органу міграційної служби про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Підставою для такого висновку суд касаційної інстанції зазначив, що зі змісту норм Закону №3773-VI випливає, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав уважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Отож підстави, які дають позивачу право на пред`явлення зазначених позовних вимог виникають після невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України.

У цій справі Позивач повинен був звернутися до суду 12 грудня 2017 року, а звернувся до суду у серпні 2020 року. Викладені обставини не були предметом дослідження при ухваленні рішення 02.09.2020.

Таким чином, обставини, що повідомлені заявником, є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

З огляду на викладене, слід констатувати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відповідно до вимог, закріплених у статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 368 КАС України суд за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення суду від 02.09.2020, скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Керуючись статтею 368 Кодексу адміністративного судочинства України, -

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року (справа № 578/1017/20 провадження № 2-а /578/11/20) задовольнити.

Скасувати рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року (справа № 578/1017/20 провадження № 2-а /578/11/20) за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Краснопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_1 про примусове видворення особи за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Позов Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Краснопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_1 про примусове видворення особи за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 . Представник заявника адвокат ДЕМ`ЯНЕНКО Н. П., ОРДЕР СЕРІЯ ВМ № 1039852 від 13.09.2023.

Позивач: Управління Державної міграційної служби України в Сумській області код ЄДРПОУ: 37846270; місцезнаходження: вул. Г. Кондратьєва, буд. 27 м. Суми, 40000;представник позивача ПАЛИВОДА І. Є., ДОВІРЕНІСТЬ № 1 від 02.01.2024.

Повне судове рішення складено 15 січня 2024 року.

Суддя А. І. КОСАР