Справа № 400/8967/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 р. справа № 400/8967/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просив суд:

1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» в розмірі 100 000 грн. за період з 10.05.22 р. до 20.06.22 р. включно пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду відповідно до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» в розмірі 100 000 грн. за період з 10.05.22 р. до 20.06.22 р. (включно) пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

3) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки з 10.05.22 р. по день фактичної виплати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не нараховувалась та виплачувалась відповідачем додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 р., у зв`язку з отриманням позивачем поранення пов`язаного з захистом Батьківщини за висновком (постановою) військово-лікарської комісії та факту перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення за період з 10.05.22 р. до 20.06.22 р. Зазначене підтверджується наданими медичними документами, в тому числі висновками військово-лікарської комісії.

Відповідач надав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач отримав поранення 03.03.22 р. На той час була чинною редакція постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 р., яка не передбачала зазначену виплату в разі перебування на стаціонарному лікуванні після поранення. Також, відповідач зазначає, що позивача було переведено з 15.09.22 р. до військової частини НОМЕР_2 . Крім того, від позивача в період проходження відповідачем служби у військовій частині НОМЕР_1 не надходив відповідний рапорт.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечив обґрунтування відповідача, зазначивши, що редакція постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 р., яка передбачає зазначену виплату в разі перебування на стаціонарному лікуванні через отримання поранення застосовується з 24.02.22 р., а підставою для виплати зазначеної грошової винагороди наказ командира, а не рапорт військовослужбовця.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він повністю підтримав свою позицію.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Позивач з 30.07.21 р. проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання бойового завдання, позивач отримав поранення.

З 20.05.22 р. до 20.06.22 р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні № 8 ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України».

14.09.22 р. позивачу видано довідку № 1407 про отримання травми, в якій зазначено, що позивач отримав злоякісне новоутворення нижньої повіки саме під час бойового чергування на позиціях н.п. Маріуполь внаслідок авіаційного обстрілу з боку збройних сил російської федерації.

В серпні 2022 р. військовою частиною НОМЕР_1 проведено службове розслідування щодо даного факту отримання позивачем поранення.

15.09.22 р. позивача було переведено до військової частини НОМЕР_2 .

Довідкою від 14.09.22 р. № 1407 військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 підтверджено, що травма отримана позивачем пов`язана з захистом Батьківщини.

Відповідач за час лікування позивача не здійснив нарахування та виплату додаткової винагороди, хоча військово-лікарською комісією було вказано причини та обставини поранення позивача і вони пов`язані з захистом Батьківщини.

03.04.23 р. позивач безпосередньо звернувся з рапортом до військової частини НОМЕР_1 з проханням про виплату грошової додаткової за час лікування внаслідок бойового поранення за період з 10.05.22 р. до 20.06.22 р., однак рапорт не було задоволено.

24.04.23 р. представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача про отримання інформації та документів щодо виплати позивачу додаткової грошової винагороди за час лікування внаслідок бойового поранення за період з 10.05.22 р. до 20.06.22 р.

12.05.23 р. від відповідача надійшла відповідь, в якій зазначено, що додаткова грошова винагорода позивачу за спірний період не виплачувалась.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України встановлено Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.18 р. (далі Наказ № 260).

Пунктом 2 Наказу № 260 вказано, що включає в себе грошове забезпечення, зокрема винагороди.

Відповідно до п. 3 Наказу № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 3 Наказу № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.

Згідно з п. 8 Наказу № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Пунктами 8 та 9 розділу XXXIV Наказу № 260 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Пунктом 10 розділу XXXIV. Наказу № 260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 р. передбачено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Абзацем 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається, що включенню до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень підлягають ті, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно довідки про обставини травми № 1407 від 14.09.22 р. позивач отримав злоякісне новоутворення нижньої повіки під час бойового чергування на позиціях н.п. Маріуполь (металургійний завод ім. Ілліча) внаслідок авіаційного обстрілу з боку збройних сил російської федерації. Травма, пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно медичних документів ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» позивач з 20.05.22 р. до 20.06.22 р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні № 8 ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України».

За період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини відповідачем додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 168 не виплачувалась, що не заперечується відповідачем та підтверджується його листом від 12.05.23 р. № 1996 та довідкою про грошове забезпечення від 12.05.23 р. № 1940.

Суд доходить висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 р. в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні після травми пов`язаної із захистом Батьківщини, що встановлено висновком військово-лікарської комісії, за період з 10.05.22 р. до 20.06.22 р.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача на те, що редакція Постанови № 168, якою передбачається виплата зазначеної грошової винагороди не була чинною на час отримання поранення позивачем, оскільки в Постанові від 01.04.22 р. № 400, якою вносились відповідні зміни до Постанови № 168 зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.22 р. Крім того, вона вже була чинною на час перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Також, безпідставними є посилання відповідача, що ним не подавався рапорт, оскільки підставою для нарахування є відповідний наказ командира, а не рапорт військовослужбовця. Як і безпідставним є посилання відповідача, що позивач був переведений до іншої військової частини, оскільки на час перебування позивача на стаціонарному лікуванні позивач був на забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , тобто відповідача.

Що стосується вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати додаткової грошової винагороди за весь період затримки, суд виходить з того, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 4 Закону визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пункт 2 Порядку № 159 проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати передбачає, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. За змістом п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Відтак, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуде у момент отримання/виплати йому доходу, тобто суми заборгованості по додаткової грошової винагороди.

Отже, у зв`язку з відсутністю фактичної виплати заборгованості додаткової грошової винагороди, неможливо на даний час встановити і період прострочення. З огляду на це, вказана позовна вимога є передчасною.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що маються підстави для часткового задоволенні позовних вимог.

Судовий збір у справі відсутній. Інших доказів понесення судових витрат позивачем, в тому числі витрат на професійну правову допомогу, станом на час розгляду справи, до суду не надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 р. з розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини у період з 10.05.22 р. до 20.06.22 р.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 р. з розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини у період з 10.05.22 р. до 20.06.22 р.

4. У задоволенні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової грошової винагороди, відмовити.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз