Справа № 560/9785/23
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 січня 2024 року

Київ

справа № 560/9785/23

адміністративне провадження № К/990/1679/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Фермерського господарства "Золотий жайвір" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.09.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі № 560/9785/23 за позовом Фермерського господарства "Золотий жайвір" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2024 до суду надійшла касаційна скарга Фермерського господарства "Золотий жайвір" на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, предметом спору у якій було: визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Тернопільській області, пов`язану із неприйняттям протягом двох робочих днів, що наступають за днем, коли контролюючому органу стало відомо про виникнення підстав припинення адміністративного арешту, рішення щодо звільнення з-під арешту майна платника податків - Фермерського господарства «Золотий жайвір», який було застосовано на підставі рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області №5017/10/19-00-14-01-13/11537 від 16.08.2017; припинення адміністративного арешту майна платника податків - Фермерського господарства «Золотий жайвір», застосованого рішенням Головного управління ДФС у Тернопільській області №5017/10/19-00-14-01-13/11537 від 16.08.2017; припинення арешту на кошти на рахунках Фермерського господарства «Золотий жайвір» шляхом зупинення видаткових операцій на рахунках у банках та інших фінансових установах, накладеного рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №819/355/18.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою, суд виходить з такого.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі міститься посилання на наявність винятків, передбачених пунктами "б" і "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Скаржник зазначає, що у провадженні Верховного Суду перебуває справа №819/1390/17 і позивач позбавлений можливості у інший спосіб, ніж подання касаційної скарги, спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи (№819/1390/17). Крім того, ця справа має виняткове значення для позивача, оскільки через продовження існування адміністративного арешту майна та коштів існує загроза фактичного зупинення господарської діяльності позивача.

Колегія суддів вважає, що такі доводи мають загальний характері і не містять достатніх обґрунтувань. Не зазначає скаржник і які саме обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, він хоче спростувати у справі № 819/1390/17, проте, позбавлений такої можливості. Відповідно, наведені позивачем посилання не можуть сприйматись судом, як виключний випадок.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства "Золотий жайвір" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.09.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі № 560/9785/23 за позовом Фермерського господарства "Золотий жайвір" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали суду надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко