Справа № 400/10117/23
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 р. № 400/10117/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинов І. А. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

треті особи:Міністерство оборони України, просп. Повітрофлотський, 6,м. Київ,03168, просп. Повітрофлотський, 6,м. Київ,03168

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), за участю третьої особи Міністерства оборони України, в якому просить (з урахуванням зміни предмету позову):

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ, (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) щодо не звільнення в запас з військової служби солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ) на підставі підпункту "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» «за станом здоров`я» на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби без виключення з військового обліку.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ, (, адреса: АДРЕСА_2 ) прийняти рішення (наказ), яким звільнити в запас від проходження військової служби солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ) на підставі підпункту "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» «за станом здоров`я» на підставі

висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби без виключення з військового обліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно висновку (постанови) військово лікарської комісії він є непридатним до військової служби, у зв`язку з чим позивач подав рапорт про звільнення на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), однак відповідач допустив протиправну бездіяльність і не звільнив позивача з військової служби у запас. Через зазначене позивач був змушений через свого представника звернутись до суду з даним позовом, позов просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 15.08.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що позивачу було відомо, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 148 від 28.05.2023 його було зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 27.05.2023 , а отже рапорт від 12.05.2023 про звільнення з військової служби є таким, що поданий не до командування і не міг бути розглянутий. Тобто, рапорт на думку відповідача поданий не у встановленому порядку. Також, Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції від 31.03.2023) не передбачає звільнення з військової служби на підставі постанови ВЛК про непридатність до військової служби протягом 6 місяців.

Від Міністерства оборони України надійшли пояснення щодо позову, в яких третя особа просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що докази подання позивачем особисто рапорту про звільнення на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) на підставі висновку (постанови) військово лікарської комісії про непридатність до військової служби без виключення з військового обліку, відсутні. Також, враховуючи зміст свідоцтва про хворобу № 510 від 19.04.2023, виданого Національним військово-медичним клінічним центром Головного військового клінічного центра, у якому госпітальна ВЛК терапевтичного профілю зазначила, що позивач непридатний до військової служби з переглядом через 6 місяців, підстави для звільнення на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку відсутні. Крім того, третя особа наполягає, що зобов`язання відповідача в судовому порядку прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби належить до дискреційних повноважень відповідача.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому заперечив обґрунтування відповідача та третьої особи та зазначив, що рапорт про звільнення з військової служби від 12.05.2023 року, був поданий позивачем ОСОБА_1 - особисто до свого безпосереднього начальника. Також, рапорт солдата ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 12.05.2023 року, був направлений 12.05.2023 року Укрпоштою на адресу Військової частини НОМЕР_1 , а також до Міністерства оборони України, та до Доманівського РТЦК та СП Миколаївської області. Письмової Відповіді на вказаний рапорту про звільнення з військової служби від 12.05.2023 року солдата ОСОБА_1 , від відповідача - Військової частини НОМЕР_1 а також від Міністерства оборони України, до сих пір надіслано не було. Враховуючи, що рапорт позивача про звільнення від 12.05.2023 відповідачем не розглянутий належним чином, а згідно норм Закону України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232 наявні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» «за станом здоров`я» на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку», то згідно поданого рапорту від 12.05.2023, позивач просить суд зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення позивача.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд дослідив матеріали справи та встановив наступне.

Позивач 12.05.2023 звернувся до відповідача з рапортом про звільнення позивача, який призваний на військову службу за мобілізацією та перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , з військової служби у запас з лав Збройних Сил України, через стан здоров`я, а саме на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) на підставі висновку (постанови) військово лікарської комісії про непридатність до військової служби без виключення з військового обліку.

Також, рапорт солдата ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 12.05.2023 року, був направлений 12.05.2023 року Укрпоштою на адресу Військової частини НОМЕР_1 а також до Міністерства оборони України, та до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповіді на рапорти від відповідача та третьої особи позивач не отримував, тому вважає, що відповідачем допущена бездіяльність оскільки не надано відповіді на рапорт від 12.05.2023 про звільнення останнього з військової служби.

При цьому, 28.05.2023 відповідач приймає наказ № 148, яким увільняє від займаних посад позивача та зараховує його у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 з 27.05.2023, як військовослужбовців, що перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення або хворобою.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан було продовжено, який діє по теперішній час.

Порядок та підстави звільнення військовослужбовців під час дії воєнного стану визначений вимогами статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, 31.03.2023).

Так, відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Кожна обставина, що визначена пунктом другим ч. 4 ст. 26 Закону є самостійною підставою для звільнення військовослужбовця з військової служби під час дії воєнного стану. І необхідність підтвердження кожної - відсутня. Тобто, для виникнення у військовослужбовця права на звільнення достатньо наявності однієї з підстав. Реалізувати своє право на звільнення після призову під час мобілізації у період дії воєнного стану, за наявності передбачених законом підстав, військовослужбовець може на будь-якому етапі проходження військової служби бути звільненим, зокрема за станом здоров`я.

Судом було встановлено, що згідно висновку військово-лікарської комісії (свідоцтво про хворобу № 510) позивача визнано непридатним до військової служби з переглядом через 6 місяців, 12.05.2023 позивачем подавався рапорт про звільнення, до якого долучено документи на підтвердження наявності підстав для звільнення, в тому числі висновок ВЛК. На рапорт позивача відповідач не прийняв рішення у формі наказу про його звільнення, а прийняв наказ про увільнення позивача від військової служби, як військовослужбовця, що перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням поранення або хворобою.

Суд зауважує, що підпункт «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) містить таку підставу для звільнення військовослужбовця під час дії воєнного стану, як за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. І зазначена стаття не містить зауважень щодо того, що не підлягають звільненню особи, яким встановлено ВЛК непридатність до воєнної служби з необхідності подальшого проходження обстеження через певний час. Тобто, підставою є висновок військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.

Відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорт та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Військовослужбовець звертається з рапортом до свого прямого командира, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так по черзі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена повноваженнями розв`язувати питання звільнення військовослужбовця по суті, необхідно подати командуванню рапорт у двох примірниках (на другому примірнику проставляється відмітка про отримання та повертається військовослужбовцю).

У разі відмови військовослужбовцю у задоволенні рапорту надається мотивована письмова відповідь. В п.7 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232 вказано, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України

Відповідно до абз.2 п.12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України

Згідно з п. 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно із абзацом 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом "г" пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Відповіді на рапорт від 12.05.2023 про звільнення позивача відповідачем не було надано, більш того відповідач замість прийняття рішення у формі наказу про звільнення позивача з військової служби за наявністю підстави передбаченої підпунктом «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) прийняв наказ щодо увільнення позивача від військової служби, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача у вигляді неприйняття рішення про звільнення позивача з військової служби.

Позивач просить суд зобов`язати відповідача прийняти рішення яким звільнити від проходження військової служби.

Суд зазначає, відповідно до ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до ч.2, ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивача, необхідно зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача від 12.05.2023 року та прийняти рішення у формі наказу, яким звільнити з військової служби солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно ч. 1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1073,60 та витрати на правничу допомогу без зазначення суми.

Нормами частин 2-3 ст.134 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Вказаними нормами процесуального закону чітко встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу, який сплачено або підлягає сплаті, визначається умовами договору та на підставі доказів.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні такі докази - позивачем такі докази не надано.

Копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правничої допомоги, а також договір про надання правової допомоги наявні в матеріалах справи, лише підтверджують повноваження представника позивача на ведення справи у суді та не є доказами, які підтверджують розмір витрат позивача на правничу допомогу в конкретній сумі.

Враховуючи той факт, що позивачем не подано доказів, які підтверджують розмір витрат на правничу допомогу, і такі докази в матеріалах справи відсутні суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Судовий збір в сумі 1073,60 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_2 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не звільнення з військової служби солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на підстав підпункту «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на підстав підпункту «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) від 12.05.2023 року та прийняти рішення у формі наказу, яким звільнити з військової служби солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ,678) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов