Справа № 364/816/23
Суддя: Ткаченко О. В.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/816/23
Провадження № 2-а/364/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи в приміщенні суду в смт Володарка адміністративний позовом

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел.: НОМЕР_2 ,

представник позивача - адвокат Прокопенко Павло Сергійович, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8414/10 від 08.10.2019 року, АДВОКАТСЬКЕ БЮРО «ПРОКОПЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» адреса робочого місця: 08134, Київська область, м. Вишневе, вул. Залізнична, 3, пов. 1,

до Головного Управління національної поліції в Київській області, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, , № тел.: +38,

+38, +38, адреса електронної пошти:

про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення, -

встановив:

До Володарського районного суду Київської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення, яка мотивована тим, що постановою поліцейського Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Бойком Н.В. серії ГБВ №626366 її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 гривень. Дану постанову вона вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю тому, що 09.10.2023 року вона як керівник бригади екстреної медичної допомоги, здійснювала обслуговування виклику № 664 (лежить не реагує на звернення) щодо невідомої особи (відмовлявся назвати свої паспортні дані), який надійшов від поліцейських Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області. Прибувши на місце бригадою ЕМД було оглянуто чоловіка, ознак критичного або екстреного стану не встановлено, жодних скарг він не висловлював. Вона здійснила дзвінок на «102», оскільки їй стало відомо, що поліцейські, які стоять від них за 20 метрів, виїздили на виклик до невідомої особи, до якої було викликано бригаду ЕМД, але нічого не зробили. Після цього, виник конфлікт між бригадою ЕМД та екіпажем поліції щодо того хто має доставити невідому особу до лікарні. Оскільки особа не знаходилась у критичному стані, який вимагав госпіталізації, жодних скарг бригаді ЕМД щодо свого здоров`я не висловлював, вона після консультації з диспетчером та керівником зміни через номер телефону «103», прийняла рішення відмовити у госпіталізації невідомої особи. Поліція агресивно відреагувала та склала на неї оскаржувану постанову за нібито неправдивий виклик. В зв`язку з даними обставинами позивач просить суд скасувати дану постанову, провадження в справі закрити.

Ухвалою судді від 27.12.2023 року, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 відмовилася від заявлених раніше клопотань про витребування доказів та виклик свідків, в решті позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Головного Управління національної поліції в Київській області - в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, причини неявки суд не повідомив, відзиву не подавав.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно положень п.п.2, 3 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що вона 09.10.2023 року вона як керівник бригади екстреної медичної допомоги, здійснювала обслуговування виклику № 664 (лежить не реагує на звернення) щодо невідомої особи (відмовлявся назвати свої паспортні дані), який надійшов від поліцейських Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області. Прибувши на місце виклику, було оглянуто чоловіка та ознак критичного або екстреного стану не встановлено, жодних скарг він не висловлював. В зв`язку з цим вона здійснила дзвінок на номер телефону «102», оскільки їй стало відомо, що поліцейські, які стоять від них за 20 метрів, виїздили на виклик до невідомої особи, до якої було викликано бригаду ЕМД, але нічого не зробили. Після цього виник конфлікт між бригадою ЕМД та екіпажем поліції щодо того хто має доставити невідому особу до лікарні. Оскільки особа не знаходилась у критичному стані, який вимагав госпіталізації, жодних скарг бригаді ЕМД щодо свого здоров`я не висловлював, вона після консультації з диспетчером та керівником зміни через номер телефону «103» прийняла рішення відмовити у госпіталізації невідомої особи на що поліція агресивно відреагувала та склали на неї оскаржувану постанову.

За змістом вказаної постанови серії ГБВ №626366 зазначено, що у смт Володарка по вулиці Коцюбинського, близько 17 години 47 хвилин громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції повідомивши про ненадання хворому медичної допомоги, хоча даного хворого не було передано працівникам поліції.

Також зазначено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу 850 гривень (а.с. 14).

Дану постанову громадяннка ОСОБА_1 отримала в день її скаладання, що стверджено її власноручним підписом у рядку «Примірник постанови отримав»(а.с. 14)

Відповідно до ст.183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто від 850 гривень до 3400 гривень).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1,4 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з вимогами ч.ч. 2,3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи.

Згідно положень статті 222 вказаного Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших статті 183).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

За змістом п.1 ч.1 ст.255 КУпАП України, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи: органів Національної поліції статті 182 - 183-1.

Випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, визначені ст.258 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1- ч.3 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених у частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтею 110, частинами першою, другою і третьою статті 114, статтею 115, частинами першою, другою статті 116-1, частинами першою, другою і третьою статті 116-3, статтями 119, 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

За змістом ч.5 цієї статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Будь-які відомості про те, що інспектором поліції на виконання вищенаведених вимог ст.258 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова не містить.

Згідно з п. п. 4, 5, 7 розділу ІІІ Інструкції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Справа про адміністративне правопорушення відповідно до частини першої статті 268 КУпАП розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Аналогічні вимоги щодо оцінки доказів та розгляду справи закріплені ст. ст. 252, 278, 279 КУпАП України.

Як передбачено ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючим в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, за змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі одержання законів, зміцнення законності.

Як визначено ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.6 Закону України «Про національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факту вчинення позивачем завідомо неправдивого виклику поліції.

Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.

Згідно з вимогами ч.3 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог пунктів 1-3 ч.1 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП, передбачено обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийнятої ним постанови, а саме: вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, та дотримання інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є незаконною, протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведені вимоги ст. ст. 247, 288, 293 КУпАП, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 9, ч. 3 ст. 286 КАС України, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача слід закрити.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заявлений ОСОБА_1 позов про скасування спірної постанови в справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України понесені позивачем витрати на оплату судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі ( Головне Управління національної поліції в Київській області).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , до Головного Управління національної поліції в Київській області про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ГБВ № 626366 від 09.10.2023 року винесена поліцейським Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Бойко Н.В.про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу 850 грн за ст. 183 КУпАП, провадження в справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , - 536 (п`ятсот тридцять шість) гривнень 80 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О. В. Ткаченко