Справа № 420/18200/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

з питань встановлення судового контролю
18 січня 2024 року м. Одеса
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 року по справі № 420/18200/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

09.01.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 року по справі № 420/18200/22 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання даного судового рішення.

В обґрунтування заяви зазначає, що на виконання вказаного рішення суду відповідачем була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в розмірі 4503,23 грн., що підтверджується розрахунком сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року від 06.09.2023р. вих. №1934. Дана сума виплаченої індексації не відповідає вимогам чинного законодавства тому що індексація грошового забезпечення, яка обчислюється з урахуванням базового місяця січень 2008 року, має здійснюватися наростаючим підсумком за період з січня 2008 року по 28.02.2018 року. Відповідач з незрозумілих причин, як свідчить розрахунок, у березні 2014 року та у січні 2016 року у таких показниках як коефіцієнт у відсотках та сума індексації ставить нульові значення, тобто «обнулює» індексацію і ці дати протиправно визначає як базу. Тому, на думку позивача, рішення суду, яким зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, яка повинна здійснюватися наростаючим підсумком за період з січня 2008 року по 28.02.2018 року, відповідачем не виконане.

Ухвалою суду від 11.01.2024 року прийнято до розгляду заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 420/18200/22. Вирішено розгляд заяви здійснювати в порядку письмового провадження та встановлено Військовій частині НОМЕР_1 3-х денний строк з дня отримання даної ухвали для надання суду письмових пояснень по суті поданої заяви.

Суд зазначає, що копію ухвали від 11.01.2024 року була надіслана та доставлена відповідачу в його електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» 12.01.2024 року.

Однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної заяви, жодних письмових пояснень по суті поданої заяви до суду від Військової частини НОМЕР_1 не надходило.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду з наступних підстав.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказана стаття не визначає чіткого порядку реалізації права особи та можливості суду на встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Однак, згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованої в ухвалі від 20.06.2018 р. у справі № 800/592/17, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, можливо і після ухвалення судового рішення по суті спору на підставі окремо поданої заяви.

Окремо необхідно вказати, що суд може встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень під час прийняття рішення або після винесення такого, однак суд наділений відповідним правом, а не обов`язком.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Аналогічна позиція викладена у додатковому рішенні Верховного Суду від 31.07.2018 по справі № 235/7638/16-а.

На підставі вище наведеного, аналізуючи правові норми ст.382 КАС України та враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що суд вправі встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як у судовому рішенні за результатами вирішення справи по суті, так і після ухвалення судового рішення, яким вирішено спір по суті.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/15, звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Таким чином, зміст положень ст.382 КАС України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 року по справі № 420/18200/22 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

На виконання вказаного судового рішення відповідачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в розмірі 4435,68 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 899 від 28.08.2023 року.

Однак позивач не погоджується з сумою індексації нарахованої та виплаченої на виконання рішення суду та вважає індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року повинна здійснюватися наростаючим підсумком за період з січня 2008 року по 28.02.2018 року.

Частиною 1 статті 383 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на викладене, суд зазначає, що у разі незгоди позивача з розміром індексації грошового забезпечення нарахованої та виплаченої за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, позивач має право звернутися до суду в порядку ст.383 КАС України (якщо ці питання вирішувалися під час розгляду справи) або з новою позовною заявою (якщо ці питання не були предметом судового розгляду), а не з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 року по справі № 420/18200/22.

Керуючись ст.ст.243, 248, 382 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 420/18200/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Г.В. Лебедєва