Справа № 280/1019/22
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року Справа № 280/1019/22 м.Запоріжжя
Запорізького окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6800 грн., за порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»,

- №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10000 грн., за порушення п.1 Постанови Кабінету міністрів України № 957 від 30.10.08 «Про встановлення розміру оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв»,

- №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 16493.50 грн., за порушення п. 1,7,9,11,12 ст. З Закону України « Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,

- №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020 грн., за порушення п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України.

Також просить стягнути з відповідача судові витрати з сплати судового збору.

Позовна зава подана представником позивача адвокатом Амельченко М.Д., який діє на підставі ордеру від 24.12.2021 серії АР №1076053.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 26.11.2021 відповідачем проведено фактичну та документальну перевірку, складено акт фактичної перевірки від 26.11.2021. Наказ №3271-п від 11.11.2021 не відповідає вимогам Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України), оскільки не містить будь-яких посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій була встановлена податковим органом. Про проведення перевірки позивач повідомлена не була, перевірка проведена без її участі, запит про надання документів контролюючому органу, отримала поштою разом з наказом про перевірку та вже складеним за результатами такої перевірки актом. На дату призначення відповідачем фактичної перевірки позивача дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), не завершилась, а тому підстави для проведення фактичної перевірки були відсутні, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (далі - Закон №533-ІХ) встановлений мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, заборонено проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. З винесеними податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується, вважає їх незаконними. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, 14.02.2022 подав відзив на позов, у якому зазначає, що проведення фактичної перевірки жодною нормою закону не обмежується лише виходам на місце де здійснює діяльність суб`єкт господарювання. Вивчення матеріалів перевірки та оформлення її результатів, у визначений наказом строк, може здійснюватися у приміщенні Головного управління ДПС у Запорізькій області. Направлення дійсні з початку та до закінчення відповідної перевірки, тобто оскільки період перевірки починається з 19.11.2021 року та здійснюється протягом 10 діб, то і направлення дійсні з 19.11.2021 року на протязі 10 діб, тобто до 28.11.2021. Проведення фактичної перевірки позивача відбувалось в присутності продавця ОСОБА_2 , що фактично здійснювала розрахункові операції, проводила перерахунок готівкових коштів на місці проведення розрахунків, які отримані від реалізації товару та приймала участь в перерахунку залишків підакцизних товарів за місцем їх зберігання та реалізації. Позивач не є тим суб`єктом господарювання щодо якого встановлено заборону (мораторій) податковим органам проводити перевірки. Відповідач діяв лише в межах діючого законодавства України тому вказані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 08 червня 2022 року витребувані у сторін додаткові докази:

1. Зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 надати до суду належним чином засвідчені копії доказів (якщо такі наявні):

- на підтвердження продажу алкогольних напоїв за цінами не нижче встановлених мінімальних цін на напої в період проведення перевірки;

- проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи під час проведення перевірки та подання до органів ДПС звітності пов`язаної з використанням реєстратора розрахункових операцій № та надання копій фіскальних звітних чеків з РРО за 15.06.21р.; 19.06.21 p.; 27.06.21р.; 01.07.21р.; 04.07.21р.; 19.07.21р.; 13.09.21р.;

- докази, на підтвердження обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в період проведення перевірки.

2. Зобов`язано Головне управління ДПС у Запорізькій області надати до суду належним чином засвідчені надати до суду докази (якщо такі наявні):

- ненадання в повному обсязі документів, що відносяться до перевірки;

- реалізації алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу громадського харчування під час проведення перевірки;

- неподання до органів ДПС звітності пов`язаної з використанням реєстратора розрахункових операцій № та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РРО за 15.06.21р.; 19.06.21 p.; 27.06.21р.; 01.07.21р.; 04.07.21р.; 19.07.21р.; 13.09.21р.;

- на підтвердження обставин щодо використання суб`єктом господарювання режиму попереднього програмування найменування при продажу підакцизного товару (без зазначення підкатегорії згідно з УКТЗЕД (10 знаків) під час проведення перевірки.

Суд зазначає, що у зв`язку із розпочатою військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 р. № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі Перелік № 309).

Відповідно до розділу ІІ Переліку №309 вся територія Мелітопольського району Запорізької області, на території якої зареєстрований позивач, з 25.02.2022 тимчасово окупована російською федерацією.

Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» 15.04.2014 № 1207-VII (далі - Закон №1207-VII), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону №1207-VII адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 12-1 Закону №1207-VII встановлений порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення.

Якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Так, судом 19.09.2022, 02.11.2022, 30.01.2023, 20.03.2023, 06.06.2023, 05.09.2023, 15.11.2023, 19.12.2023 розміщені оголошення щодо повідомлення позивача про витребування доказів у справі на офіційному веб-порталі судової влади України.

Також, копія ухвали про витребування доказів неодноразово надіслана на адресу електронної пошти представника позивача.

Позивачем не виконано вимоги ухвал суду в частині витребування доказів, будь-яких доказів, до суду не надано.

Згідно з частиною 4,6 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні та достатні дії для повідомлення позивача про витребування додаткових доказів, оскільки позивач правом на подання доказів не скористався, вимоги ухвали не виконав, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Ухвалою суду від 19.01.2024 замінено відповідача Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) на правонаступника - Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП: 44118663).

На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 з 27.05.2019 є фізичною особою-підприємцем, та зареєстрована в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, що підтверджується відповідною випискою від 28.05.2019 та номером запису 0023608.

Діяльність позивач здійснює за адресою: АДРЕСА_1 , де орендує приміщення під магазин з 01.03.2021, що підтверджується договором оренди нежитлового приміщення від 01.03.2021 б/н.

11.11.2021 начальником ГУ ДПС у Запорізькій області на підставі ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп.80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України видано наказ № 327-п «Про проведення фактичної перевірки», відповідно до якого наказано з 19.11.2021 протягом 10 діб провести перевірку магазину-кафе у АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами, вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; наявності ліцензій та інших документів; установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво та обіг підакцизних товарі в Україні.

Перед початком фактичної перевірки магазину-кафе у АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 22.11.2021 о 17 год. 51хв. проведено контрольно-розрахункову операцію та придбано 0,5 літри сидру «Лісова ягода» на розлив по ціні 12,00 грн.

За результатами перевірки складено акт №11593/08/01/07/09/ НОМЕР_1 від 26.11.2021, в якому зазначено наступне: «…При перевірці магазину-кафе за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 було продано 0,5 літри сидру «Лісова ягода» на розлив у пластиковий стакан ємкістю 0,5 мл., який входить до вартості сидру, на загальну суму 12,00 грн. без використання РРО. Загальна сума готівки яка отримана від реалізації товару та не проведена через реєстратор розрахункових операцій складає 975,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 не надано до перевірки книгу обліку доходів та витрат, не надано довідку про опломбування реєстратора розрахункових операцій.

В результаті перевірки питань щодо обліку товарних запасів за місцем їх реалізації встановлено порушення ведення обліку цих товарів. Так, в ході проведення перевірки співробітниками податкової служби разом із продавцем ОСОБА_3 було перераховано залишки підакцизних товарів за місцем їх зберігання та реалізації і складено відомість ТМП (додаток до акту № 3). В результаті було встановлено розбіжність між отриманим товаром від постачальника та залишками цього ж товару за місцем його зберігання і реалізації, що є порушенням ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: встановлено надлишок товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 5393,00 грн.(п`ять тисяч триста дев`яносто три грн. 00 копійок).

Встановлено порушення режиму попереднього програмування товару. Так, наприклад, згідно бази даних АС «Податковий блок», на яку суб`єктом господарювання надсилається інформація по дротових або бездротових каналах зв`язку щодо роздрукованих розрахункових документів, 22.06.2021 року об 19 год. 45хв. (чек № 0047) через РРО № було продано цигарки «L&М» blue label за ціною 40,00грн. без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД; 31.10.2021 року об 16 год. 20 хв. (чек № 4941) через РРО № було продано горілку «Немірофф» пшенична відбірна 0,5 л за ціною 100,00 грн. без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Встановлено реалізацію алкогольних напоїв за цінами нижче встановлених мінімальних, а саме: при проведенні контрольно-розрахункової операції 22.11.2021 об 17 год. 51 хв. було реалізовано 0,5 літри сидру «Лісова ягода» у пластиковий стакан ємністю 500 мл. На загальну суму 12,00 грн., а мінімальна роздрібна ціна на даний товар не повинна бути менше ніж 14,90 грн.

Встановлено неподання до органів ДПС звітності пов`язаної з використанням реєстратора розрахункових операцій № та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РРО за 15.06.21р.; 19.06.21 p.; 27.06.21р.; 01.07.21р.; 04.07.21р.; 19.07.21р.; 13.09.21р.

Встановлено реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу громадського харчування, а саме: магазин-кафе за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 не має статусу громадського харчування, але в порушення цього на вказаній господарській одиниці здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці. Так, при проведенні контрольно-розрахункової операції, 22.11.2021р. об 17 год. 51 хв., було придбано 0,5 літри сидру «Лісова ягода» за ціною 12,00 грн. на розлив у пластиковий стакан для споживання на місці.

Встановлено, що на момент перевірки 22.11.2021р. 17:51 ФОП ОСОБА_1 , не має оформлених належним чином трудових відносин з продавцем ОСОБА_4 . Повідомлення про прийняття працівника на роботу до органів ДПС не надсилались, що є порушенням статті 24 Кодексу законів про пращо України та Постанови КМУ № 413 від 17.06.15р. «Про порядок податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу»…»

Відповідно до акту відмови від підписання та отримання акта перевірки від 26.11.2021 №2637/08/01/07/09/ НОМЕР_1 керівник підприємства або особа, що його заміщає, фізична особа-підприємець (а у випадку їх відсутності - особа, що уповноважена здійснювати розрахункові операції), магазин-кафе, с. Дмитрівка, Бердянського району, пр. Праці, відмовився від відвідування органу ДПС, підписання та отримання акту фактичної перевірки.

Позивачем заперечення на даний акт про результати фактичної перевірки до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області не подавалось.

На підставі акту перевірки №11593/08/01/07/09/ від 26.11.2021 податковим органом прийняті податкові повідомлення рішення від №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6800 грн., за порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10000 грн., за порушення п.1 Постанови Кабінету міністрів України № 957 від 30.10.08 «Про встановлення розміру оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 16493.50 грн., за порушення п. 1,7,9,11,12 ст. З Закону України « Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020 грн., за порушення п.85.2 ст.85 ПК України.

Позивач не оскаржував вищезазначені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими за результатами фактичної перевірки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України визначено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст. 80 ПК).

За положеннями пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року (далі - Закон № 481/95-ВР), покладені на відповідача.

Позивач у позові, зазначає, що в акті фактичної перевірки зазначено, що перевірку здійснюють головний ДІ Вершинов A.B. направлення №5306 від 12.11.2021 року, яке дійсне протягом 10 діб, та Головний ДІ Вельма О.М. направлення №5308 від 12.11.2021 року, яке дійсне протягом 10 діб. При цьому акт фактичної перевірки складено 26.11.2021, отже строк дії направлення пройшов і останні є недійсними.

Стосовно доводів позивача щодо винесення акту поза межами строку, встановленого законом, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 82.3 ст.82 ПК України, тривалість фактичної перевірки, не повинна перевищувати 10 діб. Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Відповідно пункту 86.5 статті 85 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У статті 86 ПК України зазначено, що строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

В наказі № 3271-п від 11.11.2021 вказано, що тривалість перевірки складає 10 діб та починається з 19.11.2021.

Враховуючи вищеописане, акт винесений 26.11.2021 в межах строку встановленого п. 86.1 ст. 86 ПК України, а відтак суд відхиляє доводи позивача щодо порушення строку винесення акту.

Стосовно аргументів позивача щодо призначення фактичної перевірки в межах дії мораторію на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, заборонено проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, суд зазначає таке.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесені зміни до Податкового кодексу України: підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2.

Пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (із наступними змінами та в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено установлення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Тобто, мораторій на перевірки та застосування штрафних санкцій в період дії карантину не розповсюджується на фактичні перевірки з питань ліцензування та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що спростовує твердження позивача стосовно правомірності проведення відповідачем фактичної перевірки.

Щодо аргументів позивача про з приводу необхідності зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки конкретних підстав для її проведення, зокрема, інформації про порушення вимог законодавства, суд зазначає наступне.

Так, у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №810/1394/16, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, викладена правова позиція, що контролюючий орган має право на призначення фактичної перевірки на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень статті 19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Натомість, у постановах Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №821/1828/16, від 09.09.2020 у справі №640/21536/19, від 22.09.2020 у справі №520/1304/2020, від 19.11.2020 у справі №160/7971/19, від 17.12.2020 у справі №520/12028/18, висловлена протилежна позиція, що недостатньо лише повноважень контролюючого органу, але і необхідне отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Разом з тим, 21.01.2021 Верховним Судом прийнято постанову у справі №460/1239/19 в якій зазначено, що не зазначення підстави в наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

В постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №805/3809/16-а (пункти 37-38) підтверджено позицію, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Разом з тим, суд вважає, що якщо допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Так судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Вказані висновки також наведені також постанові Верховного Суду від 03 квітня 2020 року по справі №520/8648/18.

Так, Верховний Суд у постанові 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 зазначив, що у разі, якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Частиною п`ятою ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Податкове повідомлення-рішення №9 від 16.12.2021 яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020 грн., за порушення п.85.2 ст.85 ПК України прийняте на підставі ненадання в повному обсязі документів, що відносяться до перевірки.

Відповідно до п. 85.4 статті 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Мотивуючи вимогу про надання копій документів в рамках проведення перевірки, фіскальний орган зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у порядку, встановленому саме ст. 85 ПК України, що у протилежному випадку є порушенням з боку податкового органу норми прямої дії ст. 19 Конституції України.

При цьому, згідно пункту 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Проте, матеріали справи не містять копії акта, який засвідчує факт відмови позивача надати копії запитуваних документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу, що в свою чергу також обумовлює необґрунтованість та безпідставність застосування контролюючим органом штрафних санкцій, визначених оскаржуваним повідомленням-рішенням №9 від 16.12.2021, оскільки факт ненадання запитуваних у позивача документів не підтверджено належним чином, як це передбачено приписами ПК України.

Податкове повідомлення-рішення від №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6800 грн., за порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» прийняте на підставі продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб`єкта громадського харчування,

Відповідно до акту проведення перевірки, встановлено реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу громадського харчування, а саме: магазин-кафе за адресою: с. Дмитрівка, Бердянського району, пр. Праці, де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 не має статусу громадського харчування, але в порушення цього на вказаній господарській одиниці здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці. Так, при проведенні контрольно-розрахункової операції, 22.11.2021р. об 17 год. 51 хв., було придбано 0,5 літри сидру «Лісова ягода» за ціною 12,00 грн. на розлив у пластиковий стакан для споживання на місці.

Суд зазначає, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом №481/95-ВР.

Згідно з положеннями п.11 ч.1, 6 ст.15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі. Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Пунктами 2, 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 р. № 854 встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства. Роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства. Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відтак, у разі відсутності у відповідного магазина статусу спеціалізованого підприємства у розумінні ст.15-3 Закону №481-95-ВР та пунктів 2, 22 Правил, суб`єкт господарювання не має права здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Крім того, необхідно звернути увагу, що відповідно до п.27 ч.1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» 23 грудня 1997 року №771/97-ВР (далі Закон №771/97-ВР) заклад громадського харчування - ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад, що забезпечує харчуванням невизначену кількість фізичних осіб.

Місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів (абз. 14 ст. 1 Закону №481/95-ВР).

Поняття "алкогольні напої" визначене у підпункті 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України та в абзаці 7 статті 1 Закону № 481/95-ВР згідно з яким алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до частини 20 статті 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частиною 30 статті 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

З системного аналізу статей 15-3 та 17 Закону № 481/95-ВР слідує, що до суб`єкта господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення ст. 15-3 тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.

Як встановлено зі змісту акту перевірки, відповідачем виявлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив, проте у даному випадку відсутня друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення закріпленого в статті 15-3 Закону № 481/95-ВР - споживання таких напоїв на місці, оскільки в ньому не вказано, з яких саме підстав відповідач дійшов висновку, що позивачем продаж алкогольних напоїв здійснювався для споживання кінцевим споживачем на місці.

В акті жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої "на виніс".

Водночас, судом встановлено, що на момент проведення перевірки у позивача була наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 2101176, яка дійсна з 26.04.2021 до 26.04.2022.

З урахуванням викладеного, на підставі проведеної оцінки доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, на переконання суду, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, однак, не продаж алкогольних напоїв на розлив для його споживання на місці.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що в межах спірних правовідносин не є доведеним факт порушення позивачем приписів ст.15-3 Закону № 481/95-ВР.

Податкове повідомлення-рішення №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10000 грн., за порушення п.1 Постанови Кабінету міністрів України № 957 від 30.10.08 «Про встановлення розміру оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

Під час фактичної перевірки контролюючий орган виявив продаж алкогольних напоїв за цінами нижче встановлених мінімальних цін на напої, а саме: при проведенні контрольно-розрахункової операції 22.11.2021 об 17 год. 51 хв. було реалізовано 0,5 літри сидру «Лісова ягода» у пластиковий стакан ємністю 500 мл. На загальну суму 12,00 грн., а мінімальна роздрібна ціна на даний товар не повинна бути менше ніж 14,90 грн.

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів на рівні 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України відповідно до частини десятої статті 18 цього Закону.

Постановою №957 установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Так, відповідним Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 р. № 957 визначена мінімальна роздрібна ціна за Кодом виробів згідно з УКТЗЕД 2206 00 31 00, 2206 00 51 00, 2206 00 81 00 сидр і перрі (без додання спирту) у тарі місткістю 1 л встановлена на рівні 29,8 грн.

Матеріали фактичної перевірки не містять первинних документів, у т.ч. інформації щодо фактичних залишків запасів вказаних алкогольних напоїв, на підставі яких контролюючий орган мав ідентифікувати алкогольні напої, реалізовані позивачем за заниженими цінами, оскільки відповідно до абз. 13 ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» безпосереднім об`єктом правопорушення (предметом) є конкретний алкогольний напій, який відповідно до згаданих положень статті 1 Закону та відповідно до Постанови №957 визначається за кодом УКТ ЗЕД, а не за назвою в документах суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Відтак, відповідно до вказаних положень суб`єкт господарювання зобов`язаний внести в РРО дані, які б повністю відповідали накладній на отримання товару з тим, щоб його можна було ідентифікувати за документами про поставку, що позивачем було дотримано.

Вирішуючи вказане спірне питання з урахуванням вказаних доводів позивача та матеріалів фактичної перевірки, суд вказує про таке.

На підтвердження доводів про здійснення позивачем реалізації 26.11.2021 сидру, відповідачем надано до суду фотокартка з цінами на товари та пояснення продавця.

Однак, в ході фактичної перевірки уповноваженими особами відповідача не досліджувались будь-які первинні документи.

Також, в акті відсутні посилання на джерела та матеріали, на підтвердження продажу алкогольних напоїв за цінами нижче встановлених мінімальних.

Суд вказує, що фотокартка надана відповідачем не дає змоги ідентифікувати суб`єкта господарювання, в акті перевірки також не міститься посилання на фотоматеріали.

Крім того, в поясненнях продавця ОСОБА_2 зазначено, що нею продано пластиковий стакан сидру «Лісова ягода» об`єм 0,4 л. за ціною 12,00 грн.

Суд звертає увагу, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Вищенаведене у сукупності свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення п.1 Постанови №957 та неправомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №9 від 16.12.2021.

Податкове повідомлення-рішення №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 16493,50 грн., за порушення п. 1,7,9,11,12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Щодо виявлених порушень.

1. Під час перевірки встановлено не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, що є порушенням п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995р. (далі - Закон №265/95-ВР), а саме: при перевірці магазину-кафе за адресою: с. Дмитрівна, Бердянського району, пр. Праці, де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 було продано 0,5 літри сидру «Лісова ягода» на розлив у пластиковий стакан ємкістю 0,5 мл., який входить до вартості сидру, на загальну суму 12,00 грн. без використання РРО. Загальна сума готівки яка отримана від реалізації товару та не проведена через реєстратор розрахункових операцій складає 975,00 грн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом №265/95-ВР. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 2 Закону №265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Приписами п.1, 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

Згідно з п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

При цьому, у відповідності до п.11 розділу II "Прикінцеві положення" Закону №265/95-ВР тимчасово, до 1 січня 2022 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах: 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Вказане порушення не заперечується позивачем, а представлені відповідачем докази достатньою мірою свідчать про факт порушення позивачем вимог п.1, 2 ст.3 Закону України №265/95-ВР .

Щодо посилання позивача на статтю 61 Конституції України за якою, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та зазначення про притягнення до адміністративної відповідальності 06.12.2021 за ч.1 ст.155-1 КУпАП: «Порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд вказує, що за порушення вимог Закону №265/95-ВР встановлено два різні види юридичної відповідальності, яка застосовується до різних суб`єктів: фінансова відповідальність - до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), адміністративна відповідальність - до посадових осіб підприємств-виробників, імпортерів і продавців цих товарів. Враховуючи наведене, провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП не виключає підстави для притягнення позивача як суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності шляхом застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Законом №265/95-ВР та ПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість факту порушення позивачем вимог п.1, 2 ст.3 Закону України №265/95-ВР.

2. Встановлено неподання до органів ДПС звітності пов`язаної з використанням реєстратора розрахункових операцій № та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РРО за 15.06.21р.; 19.06.21 p.; 27.06.21р.; 01.07.21р.; 04.07.21р.; 19.07.21р.; 13.09.21р. порушення п. 7, п. 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

В силу п.7, 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: подавати до контролюючих органів звітність, пов`язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв`язку.

Суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі), повинні подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Суб`єкти господарювання, які використовують такі реєстратори розрахункових операцій, як електронні таксометри, автомати з продажу товарів (послуг) та реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, повинні подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або безготівковій формі, або про обсяг операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, яка міститься в фіскальній пам`яті зазначених реєстраторів розрахункових операцій.

Суб`єкти господарювання, які використовують програмні реєстратори розрахункових операцій, повинні передавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку інформацію у формі електронних копій розрахункових документів, електронних фіскальних звітів, електронних фіскальних звітних чеків та іншу інформацію, необхідну для обліку роботи програмних реєстраторів розрахункових операцій фіскальним сервером контролюючого органу, яка створюється засобами таких програмних реєстраторів розрахункових операцій.

Програмні реєстратори розрахункових операцій та фіскальний сервер контролюючого органу повинні забезпечувати можливість одержання в автоматичному режимі даних про електронні розрахункові документи від фіскального сервера контролюючого органу, необхідних для формування засобами програмного реєстратора розрахункових операцій та передачі до фіскального сервера контролюючого органу фіскальних звітів та електронних фіскальних звітних чеків за відповідний період.

Порядок передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, по дротових або бездротових каналах зв`язку встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, на базі технології, розробленої Національним банком України, або з використанням кваліфікованого електронного підпису, кваліфікованої електронної позначки часу з дотриманням вимог Закону України "Про електронні довірчі послуги" та/або інших дозволених в Україні засобів захисту інформації, передбачених законодавством. При цьому застосування удосконаленого електронного підпису та/або удосконаленої електронної печатки є достатнім для застосування в програмних реєстраторах розрахункових операцій;

щоденно створювати у паперовій та/або електронній формі реєстраторами розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) або програмними реєстраторами розрахункових операцій фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Пунктом 10 статті 17 Закону № 265/95-ВР передбачено за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі неподання до контролюючих органів звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій через дротові або бездротові канали зв`язку в разі обов`язковості її подання.

В акті перевірки зазначено про неподання до органів ДПС звітності пов`язаної з використанням реєстратора розрахункових операцій № та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РРО за 15.06.21р.; 19.06.21 p.; 27.06.21р.; 01.07.21р.; 04.07.21р.; 19.07.21р.; 13.09.21р., проте відсутні посилання на джерела та матеріали на підтвердження вказаних порушень.

Матеріалами справи також не підтверджені факти неподання до органів ДПС звітності пов`язаної з використанням реєстратора розрахункових операцій № та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РРО за 15.06.21р.; 19.06.21 p.; 27.06.21р.; 01.07.21р.; 04.07.21р.; 19.07.21р.; 13.09.21р.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підставі наведеного, суб`єктом владних повноважень не доведено порушення позивачем п. 7, п. 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

3. Проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій без використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості. Встановлено порушення режиму попереднього програмування товару. Так, наприклад, згідно бази даних АС «Податковий блок», на яку суб`єктом господарювання надсилається інформація по дротових або бездротових каналах зв`язку щодо роздрукованих розрахункових документів, 22.06.2021 року об 19 год. 45 хв. (чек № 0047) через РРО № було продано цигарки «L&М» blue label за ціною 40,00грн. без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД; 31.10.2021 року об 16 год. 20 хв. (чек № 4941) через РРО № було продано горілку «Немірофф» пшенична відбірна 0,5 л за ціною 100,00 грн. без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно із пунктом 11 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Пунктом 7 статті 13 Закону №265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

На підтвердження вказаного відповідачем надані до суду скріншоти з баз даних ДПС.

Проте, розрахунковим документом, що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (ст. 2 Закону №265/95-ВР).

Тобто, належним документом, який може підтвердити/спростувати обставин щодо використання суб`єктом господарювання режиму попереднього програмування найменування при продажу підакцизного товару (без зазначення підкатегорії згідно з УКТЗЕД (10 знаків) є відповідний розрахунковий документ.

Однак, відповідачем вказані чеки до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідачем під час проведення перевірки не досліджувались чеки від 22.06.2021, 31.10.2021 та контролюючим органом не встановлено у ході проведення фактичної перевірки проведення позивачем розрахункових операцій через РРО та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що в межах розгляду даної справи податковим органом не доведено порушення режиму попереднього програмування товару.

Вищевикладене підтверджує неправомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за порушення пунктом 11 статті 3 Закону №265/95-ВР.

4. Порушення позивачем встановленого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, що є недотриманням пункту 12 ст.3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, як підстави винесення податкового повідомлення рішення в частині застосування штрафу у розмірі 10786,00 грн на підставі ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно акту в результаті перевірки питань щодо обліку товарних запасів за місцем їх реалізації встановлено порушення ведення обліку цих товарів. Так, в ході проведення перевірки співробітниками податкової служби разом із продавцем ОСОБА_3 було перераховано залишки підакцизних товарів за місцем їх зберігання та реалізації і складено відомість ТМП (додаток до акту № 3). В результаті встановлено розбіжність між отриманим товаром від постачальника та залишками цього ж товару за місцем його зберігання і реалізації, що є порушенням ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: встановлено надлишок товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 5393,00 грн.(п`ять тисяч триста дев`яносто три грн. 00 копійок).

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно статті 20 зазначеного Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наказом Міністерства доходів і зборів України за № 481 від 16.09.2013, відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України та підпункту 30 пункту 5 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18 березня 2013 року № 141, затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, що додаються.

Статтею 2 Закону №265/95-ВР встановлено, що книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

При цьому, підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та/або зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром).

Документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР, може бути застосована лише у тому випадку, коли особа не веде обліку товарів.

В акті перевірки встановлено розбіжність між отриманим товаром від постачальника та залишками цього ж товару за місцем його зберігання і реалізації, що є порушенням ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, однак інспекторами не зазначено, облік якого товару не підтверджений, зазначено, що були перераховані залишки всіх підакцизних товарів.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем досліджувались первинні документи на постачання товарів.

Крім того, відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону №265/95-ВР.

Ця позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.08.2018 у справі №825/10/17, від 30.01.2018 у справі №810/1148/17, від 30.04.2020 у справі № 803/954/14, які згідно з ч.5 ст. 242 КАС України враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд також не погоджується з доводом податкового органу стосовно того, що санкція ст. 20 вказаного Закону застосовується також у випадку не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Суд вказує, що відсутність накладних або їх неправильне оформлення не може бути віднесене до порушень установленого порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Крім того, законодавством не передбачений порядок обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, тому оприбуткування товарів здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку в Україні.

Таким чином, із системного аналізу вказаних правових норм, суд дійшов висновку, що штрафна санкція застосовується виключно за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Однак, в акті перевірки факту реалізації товару не зафіксовано та відповідачем не доведено факту реалізації позивачем товару, який, на переконання відповідача, не було обліковано.

Таким чином, суд не погоджується з висновком акту перевірки в частині порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

За таких обставин, відповідачем не доведено наявність в діях позивача порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 20 Закону №265/95-ВР.

Отже, враховуючи вищевикладене, у повній мірі оцінивши доводи та дослідивши надані докази, які стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення №9 від 16.12.2021, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведені факти наявності вказаних порушень, встановлених в ході перевірки.

Вищенаведене у сукупності свідчить про неправомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 16493,50 грн., та про наявність правових підстав для його скасування, окрім застосованих штрафних санкцій у розмірі 97,5 грн. за порушення позивачем вимог п.1, 2 ст.3 Закону України №265/95-ВР.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили у справі №280/88/22, суд зазначає, що таке клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2020 р. в справі №826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу як самостійного предмета позову, судова палата зазначила, що у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Отже, наказ є індивідуальним правовим актом, який вичерпує дію з проведенням перевірки. У зв`язку з цим наказ може бути самостійним предметом оскарження до початку перевірки, на етапі допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08.09.2021 р. в справі 816/228/17, відповідно до якої у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Таким чином, враховуючи приведені висновки суду, суд вважає за необхідне зазначити, що саме в межах даної справи розглядаються спірні правовідносини та платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень, так як, скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права платника.

Крім того, станом на час розгляду цієї справі рішення суду у справі №280/88/22 набрало законної сили, 15.07.2022.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частин 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6800 грн., за порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10000 грн., за порушення п.1 Постанови Кабінету міністрів України № 957 від 30.10.08 «Про встановлення розміру оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №9 від 16.12.2021, в частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 16 396 грн., за порушення п. 7,9,11,12 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №9 від 16.12.2021, яким до позивача за платежем: «адміністративні штрафи та інші санкції» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020 грн., за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач - Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП 44118663).

Повне судове рішення складено 19.01.2024.

Суддя Б.В. Богатинський