Справа № 500/5623/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/5623/23 пров. № А/857/21632/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Бабюком П.М. у м. Тернопіль за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 500/5623/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не переведенні на пенсію за вислугу років, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з дня призначення пенсії - 01.11.2022 і не здійснення перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб", починаючи з 01.11.2022 року, із урахуванням раніше виплачених сум пенсії;

- зобов`язати відповідача перевести позивачку на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з дня призначення пенсії - 01.11.2022 і здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі, передбаченому пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб", починаючи з 01.11.2022, із урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

17 жовтня 2023 року Тернопільський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не має права на пенсію, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб", оскільки не має необхідної календарної вислуги років.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржила позивачка, яка просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що стаття 24 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України встановлює пільговий залік вислуги років для призначення пенсії і цей Закон має вищу юридичну силу поряд із Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивачку 31 жовтня 2023 року звільнено зі служби в органах державної кримінально-виконавчу службу України.

Вислуга років позивачки на день звільнення становить: у календарному обчисленні - 23 роки 03 місяці 11 днів; у пільговому обчисленні - 31 років 14 днів.

01.11.2022 року відповідач призначив позивачці пенсію відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

04.08.2023 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У відповідь на заяву позивачки відповідач повідомив, що питання щодо обчислення вислуги років та підготовки і подання документів на призначення пенсії належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств та відомств. Рекомендовано звернутися до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України щодо підготовки та подання документів в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Також зазначив, що позивачка не має достатньої вислуги (25 календарних років) років для призначення пенсії згідно із пунктом "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не погодившись із такими діями відповідача, позивачка звернулася до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Пенсія за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, призначається на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за умови, якщо вони звільнені зі служби осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за умови, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі -Порядок № 393).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 393 (в редакції від 16 лютого 2022 року, яка діяла на час призначення позивачці пенсії), до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

- час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в закладах охорони здоров`я, призначених для тримання і лікування інфекційних хворих засуджених та надання психіатричної допомоги, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції - один місяць служби за два місяці;

- час служби в установах виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби один місяць за півтора місяці.

Отже, на час призначення позивачці пенсії, Порядок № 383 визначав, що пільгова вислуга років зараховується для визначення розміру пенсії, а не для її призначення.

Тому, апеляційний суд вважає безпідставними посилання позивачки на норми Порядку № 393, як на підставу для зарахування вислуги років у пільговому обчисленні для призначення пенсії.

Водночас, позивачка вважає, що має право на зарахування пільгової вислуги років для призначення пенсії, згідно із частиною 4 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України». Цією нормою передбачено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», згідно із його преамбулою, визначає правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження.

Водночас, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі, зокрема, в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Тобто, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є спеціальним для регулювання правовідносин пов`язаних із призначенням пенсії на підставі цього Закону.

Як уже згадувалося вище, відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Кабінет Міністрів України затвердив Порядок № 393.

Оскільки Порядок № 393 не передбачає зарахування вислуги років у пільговому обчисленні для призначення пенсії, то стаж служби позивачки у календарному обчисленні не змінився та становить 23 роки 03 місяці 11 днів і є меншим, ніж необхідно для призначення пенсії, на підставі пункту а" частини 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, апеляційний суд вважає, що позивачка не має права на призначення пенсії, на підставі пункту а" частини 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Цей висновок є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року в справі № 500/5623/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 18.01.2024 року