Справа № 140/31362/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/31362/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1) про визнання протиправною бездіяльність щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985 (запис №1-2 трудова книжка НОМЕР_1 від 07.08.1985; копія диплому НОМЕР_2 ); періоду роботи з 02.08.1985 по 17.06.1986 (запис №З-5 трудова книжка НОМЕР_1 від 07.08.1985) та періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021; зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії за віком з 18.05.2023, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985 (запис №1-2 трудова книжка НОМЕР_1 від 07.08.1985; копія диплому НОМЕР_2 ); період роботи з 02.08.1985 по 17.06.1986(запис №3-5 трудова книжка НОМЕР_1 від 07.08.1985) та період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком. Нат підставі поданих документів позивачу було призначено пенсію за віком, однак, з невідомих для позивача причин відповідачем не було зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985 в Білоруському технологічному інституті; період роботи з 02.08.1985 по 17.06.1986 в Єльському ліспромгоспі, Республіка Білорусь, та період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки періоди роботи та навчання в Республіці Білорусь відповідно до Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту працівників-мігрантів» від 15.04.1994 підлягають зарахуванню до страхового стажу на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 .

Також позивач зазначає, що періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021 підлягають зарахування до страхового стажу, оскільки позивач як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування і належить до першої групи платників єдиного податку на час карантину відповідно до Закону України від 04.12.2020 №1072-ІХ була звільнена від сплати страхового внеску. Такі періоди включаються до страхового стажу, тож вважається, що страхові суми були сплачені і розмірі мінімального страхового внеску, визначеного законодавством.

З огляду на викладене, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву представник ГУ ПФУ У Волинській області позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що періоди роботи та навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985, з 02.08.1985 по 17.06.1986 ГУ ПФУ в Кіровоградській області не були зараховані, оскільки в трудовій книжці позивача запис про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 не завірено підписом посадової особи, а довідка від 11.11.2020 №983, надана позивачем на підтвердження страхового стражу, є недійсною у зв`язку із закінченням терміну дії. Також не зараховано період зайняття підприємницькою діяльністю позивачем з 01.01.2021 по 31.05.2021 у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

На підставі вищевикладеного просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 04.12.2023 до участі у даній справі залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ в Кіровоградській області, відповідач 2).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача 2 позов не визнала з підстав, викладених ГУ ПФУ у Волинській області, в задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.06.2023 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 52).

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в Кіровоградській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за її результатами прийнято рішення від 19.06.2023 №15 про призначення пенсії (а.с. 48).

У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж, який враховано відповідачем-2 становить 33 роки 4 місяці 3 дні.

При цьому при обчислені страхового стажу відповідачем 2 не зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985 в Білоруському технологічному інституті (згідно записів №1-2 в трудовій книжці НОМЕР_1 та копії диплома НОМЕР_3 ) та період роботи з 02.08.1985 по 17.06.1986 в Єльському ліспромгоспі, Республіка Білорусь, (згідно записів №3-5 в трудовій книжці НОМЕР_1 ), оскільки в трудовій книжці позивача запис про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 не завірено підписом посадової особи, яка здійснювала цей запис, а довідка, яка була надана на підтвердження зміни прізвища від 11.11.2020 №983 є недійсною. Також органом Пенсійного фонду не було нараховано до страхового стаду період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021 у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків за цей період.

Не погоджуючись із бездіяльністю органу Пенсійного фонду України щодо не зарахування вищезгаданого страхового стажу ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав, з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові відносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення, у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХП (далі - Закон № 1788-ХП), Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VI (далі - Закон 1058-VI) та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 26 Закону №1058-VI передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-VI страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.7, 1.8 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні періоди навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985 в Білоруському технологічному інституті; та роботи з 02.08.1985 по 17.06.1986 в Єльському ліспромгоспі не були зараховані позивачу до страхового стажу у зв`язку з тим, що у наданому на підтвердження страхового стажу дипломі зазначено прізвище ОСОБА_2 , а в трудовій книжці запис про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 не завірено підписом посадової особи, при цьому довідка про зміну дошлюбного прізвища 11.11.2020 №983 не дійсна у зв`язку із закінченням терміну її дії.

Відповідно до пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 №58, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Такий самий порядок внесення записів про зміну прізвищ, імені, по батькові був передбачений пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої постановою Госкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, яка діяла до набрання чинності Інструкцією №58.

Як слідує із копії трудової книжки НОМЕР_4 (а.с. 10), на першій сторінці попередні прізвища позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяті в дужки та внесено нове прізвище ОСОБА_4 . На внутрішньому боці обкладинки наявні записи на російській мові: «Прізвище змінено на Сірож на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 , виданим Ельським РАГС 11.01.1986 року», вказаний запис завірений печаткою Ельського ліспромхозу, «Прізвище змінено на ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про шлюб НОМЕР_6 , виданого 16.11.1989», вказаний запис завірено підписом інженера по кадрах та печаткою установи.

Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 №58 та Інструкції, яка діяла до набрання чинності Інструкцією №58, спосіб завіряти запис про зміну прізвища на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки є альтернативним: підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак, вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань із призначення пенсії за віком та зарахування певних періодів роботи до страхового стажу.

З трудової книжки НОМЕР_4 вбачається, що вона місить записи про спірний період навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985 (записи 1-2 в трудовій книжці) та спірний період роботи з 02.08.1985 по 17.06.1986 (записи 3-5 в трудовій книжці).

Суд констатує, що вказані записи в трудовій книжці виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені підписами та печатками роботодавця.

Суд зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

А, відтак, суд дійшов висновку, про неправомірність неврахування відповідачем-2 до страхового стажу періоду навчання та періоду роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці, з підстави відсутності підпису посадової особи, яка вносила запис про зміну прізвища позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , при тому, що вказаний запис звірений печаткою підприємства.

Отже, суд дійшов висновку, що трудовою книжкою позивача підтверджено спірні періоди роботи та навчання, які зазначені вище.

Належних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачами суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги.

З приводу не врахування відповідачем-2 довідки від 11.11.2020 №983, яка підтверджує зміну прізвища позивача з ОСОБА_2 на Сірож з підстави закінчення терміну її дії, та неврахування з цієї підстави копії диплома НОМЕР_3 суд наголошує на тому, що період навчання позивача підтверджений записами 1-2 в трудовій книжці НОМЕР_4 , з якого слідує, що запис внесений на підставі диплому НОМЕР_3 від 17.06.1975.

Крім того, зміна позивачем прізвища з ОСОБА_2 на Сірож підтверджена записом на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки та копією довідки від 11.11.2020 №983, а зміна прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 16.11.1989 НОМЕР_7 .

Таким чином, надані позивачем до органу Пенсійного фонду України документи в їх сукупності та записи в них дозволяють дійти висновку, що диплом НОМЕР_3 належить позивачу та підтверджує її період навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985. Однак, відповідач 2 не врахував вказаний період навчання з формальних підстав - у зв`язку із закінченням терміну дії довідки від 11.11.2020 №983, не роз`яснивши при цьому позивачу про можливість надання додаткових документів чи приведення документів у відповідність до законодавства.

З приводу зазначеного слід звернути увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Також суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Вказані вище обставини справи та наведений вище аналіз законодавства спростовують доводи пенсійного органу про правомірність дій відповідача 2 та про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи та навчання.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача порушені протиправними діями пенсійного органу, які полягають у неврахуванні спірних періодів роботи та навчання до страхового стажу.

Позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач 2 протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985 (на підставі записів 1-2 в трудовій книжці НОМЕР_4 та копії диплома від 22.06.1985 НОМЕР_3 ) та періоду роботи з 02.08.1985 по 20.01.1986 (на підставі записів 3-5 трудової книжки).

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, спірний період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021 не був зарахований позивачу до страхового стажу у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України в цьому періоді.

Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 04.12.2020 №1072-ІХ пункт 14-5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було доповнено підпунктом 14-5.1 такого змісту:

"14-5.1. Для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої групи платників єдиного податку та які не сплачували страхові внески за періоди з 1 по 31 грудня 2020 року, з 1 по 31 січня, з 1 по 28 лютого, з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2021 року на підставі пункту 9-10.1 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", такі періоди включаються до страхового стажу та вважається, що страхові суми було сплачено у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного законодавством для кожного з таких періодів".

Вказаним Законом також у розділі VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" пункт 9-10 доповнено підпунктом 9-10.1 такого змісту:

"9-10.1. Тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої групи платників єдиного податку, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 грудня 2020 року, з 1 по 31 січня, з 1 по 28 лютого, з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2021 року за себе.

Такі особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за зазначені в абзаці першому цього підпункту періоди в розмірах та порядку, визначених цим Законом. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб цим Законом".

Таким чином, законодавець звільнив від сплати єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої групи платників єдиного податку в період з 01.12.2020 по 31.05.2021, зарахувавши вказані періоди до страхового стажу.

З довідки Головного управління ДПС у Волинській області від 03.11.2023 №1175/03-20-24-05 (а.с. 21) слідує, що ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності з 02.06.2016, з 01.07.2016 по 12.08.2021 перебувала на спрощеній системі оподаткування (І група єдиного податку).

Таким чином, період зайняття позивача підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021, протягом якого вона не сплачувала страхові внески до Пенсійного фонду України підлягає зарахуванню до страхового стажу в силу вимог Закону від 04.12.2020 №1072-ІХ.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач 2 протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985 (на підставі записів №1-2 трудової книжки НОМЕР_1 від 07.08.1985; копії диплому НОМЕР_2 ); періоду роботи з 02.08.1985 по 17.06.1986 (на підставі записів №3-5 трудової книжки НОМЕР_1 від 07.08.1985) та періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021 підлягають до задоволення.

Для захисту прав позивача необхідно задовольнити і похідні позовні вимоги та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати позивачу до страхового стажу спірні періоди навчання та роботи.

За таких обставин позов слід задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат, між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 1 073,60 грн. згідно з квитанцією від 01.10.2023.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

При цьому, на думку суду, судові витрати необхідно стягнути саме з ГУ ПФУ в Кіровоградській області, позаяк судом задоволена самостійна позовна вимога немайнового характеру, та саме внаслідок дій відповідачем-2 були порушені права позивача, а звернена до ГУ ПФУ у Волинській області позовна вимога про зобов`язання вчинити дії є похідною.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Соборна, 7А, ідентифікаційний код 20632802) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985 (на підставі записів №1-2 трудової книжки НОМЕР_1 від 07.08.1985; копії диплому НОМЕР_2 ); періоду роботи з 02.08.1985 по 17.06.1986 (на підставі записів №3-5 трудової книжки НОМЕР_1 від 07.08.1985) та періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 17.06.1985 (на підставі записів №1-2 трудової книжки НОМЕР_1 від 07.08.1985; копії диплому НОМЕР_2 ); періоду роботи з 02.08.1985 по 17.06.1986 (на підставі записів №3-5 трудової книжки НОМЕР_1 від 07.08.1985) та періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.2021 по 31.05.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський