Справа № 280/531/20
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 січня 2024 року Справа № 280/531/20
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши у порядку письмового провадження звіт Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору з боку відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Мін`юсту від 23.12.2019 №4151/к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ГТУЮ у Запорізькій області, поновлено позивача на цій посаді з 25.12.2019, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 29.11.2022 у розмірі 653995,65 грн, а в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.03.2023, апеляційна скарга Мін`юсту задоволена частково, рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виклавши рішення суду в цій частині в редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 29.11.2022 у розмірі 392007,05 грн», а в іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 залишене без змін.

Рішення набрало законної сили 21.03.2023.

03.10.2023 до суду надійшла заява, за замістом якої позивач, з посиланням на положення статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення у справі. Позивач повідомляє, що станом на теперішній час, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі № 280/531/20 не виконана, виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2019 року по 29 листопада 2022 року у розмірі 392 007,05 гривень не проведені. Позивач просить суд: встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративної справі №280/531/20; зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Голову комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Захарову О.В. подати звіт про виконання судового рішення в адміністративної справі № 280/531/20: накласти штраф на суб`єкта владних повноважень - Голову комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Захарову О.В. у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На виконання ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду по справі № К/990/14903/23 від 25.09.2023, яка надійшла на адресу суду 29.09.2023, адміністративна справа № 280/531/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору з боку відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надіслана з супровідним листом від 02.10.2023 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2023 року у справі № 280/531/20 касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі № 280/531/20 залишено без змін.

Справа №280/531/20 повернулась до суду першої інстанції 11.12.2023.

Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року встановлений судовий контроль за виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року з урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі № 280/531/20 та зобов`язано суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), подати у 30-денний строк, з дати отримання копії цієї ухвали, звіт про виконання рішення суду.

12.01.2024 до суду надійшов звіт про виконання судового рішення Південно-Східного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - відповідач 2), поданий Головою комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Захаровою О.В. Відповідач 2 повідомляє, що листом від 15.05.2023 № 07-32-06/5906 «Повідомлення про безспірне стягнення коштів» Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області 15.05.2023 повідомило Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про надходження заяви ОСОБА_1 (вх. № 10-10959) на виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду, виданого 21.04.2023 по справі № 280/531/20, про стягнення на його користь середнього заробітку у розмірі 392 007,05 гривень. Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомило Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (копія листа від 19.05.2023 № 12.1-64/0329 додається) про неможливість здійснення безспірного списання за виконавчим листом Запорізького окружного адміністративного суду, виданого 21.04.2023 по справі № 280/531/20 на користь ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 займав посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, тому виплата ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 по 29.11.2022 у розмірі 392 007,05 грн має бути здійснена за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) неодноразово зверталося до Міністерства юстиції України з проханням розглянути можливість щодо збільшення кошторисних призначень на 2023 рік за загальним фондом державного бюджету, КПКВК 3601010 «Керівництво та управління у сфері юстиції» за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на суму 478 248,60 грн (середній заробіток за час вимушеного прогулу - 392 007,05 грн та ЄСВ 22% - 86 241,55 грн), (листи від 12.06.2023 № 23296/14.1-05 «Щодо збільшення кошторисних призначень», від 12.06.2023 № 23378/14.1- 05 «Про надання інформації», від 12.07.2023 № 28269/14.1-05 «Про надання інформації», від 18.08.2023 № 33806/14.1-05 «Про надання інформації», від 26.12.2023 № 56369/14.1-05 «Щодо виділення кошторисних призначень»). Однак, кошти, необхідні для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку в розмірі 392 007,05 грн та ЄСВ 22% - 86 241,55 грн, Південно-Східному МРУМЮ (м. Дніпро) не виділялися та не надходили. Виділення коштів із бюджету Міністерства юстиції України на фінансування вказаних платежів не залежить від волі окремого керівника територіального органу Мін`юсту, що дає підстави для висновку про відсутність в діях керівника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ознак вини та умислу.

Розглянувши звіт про виконання судового рішення, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для його прийняття, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Отже, з вказаних законодавчих положень вбачається, що судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Поряд з тим, суд зауважує, що такі заходи судового контролю підлягають застосуванню у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, виконання обов`язку виплатити нараховані кошти залежить від виділення відповідачу (боржнику) іншим органом бюджетних призначень на такі цілі. Водночас, виділення відповідних коштів не залежить від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення. Такий же висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2022 року по справі № 160/13013/19.

У постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19 зазначено, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Проте судом не встановлено умислу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), спрямованого на невиконання рішення суду.

Верховний Суд також неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Зокрема суд враховує, що у постанові від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 Верховний Суд зазначив, що фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: "Сам факт відсутності певного результату не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи".

Враховуючи викладене, розглянувши звіт відповідача 2, суд дійшов висновку, що за відсутності фінансування Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) необхідного для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку, не можна вважати невиконання судового рішення відповідачем без поважних причин.

При цьому, позивачем не наведено, та судом не встановлено обставин, які б свідчили про бездіяльність відповідача 2 щодо виконання судового рішення.

З огляду на зазначене, суд вважає, можливим прийняти звіт Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про виконання рішення суду та приходить до висновку про відсутність підстав для накладення штрафу на суб`єкта владних повноважень - Голову комісії з реорганізації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Захарову О.В. у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 248, 370, 371, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Південно-Східного міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м.Дніпро) про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі №280/531/20.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена, апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки встановлені ст.ст.295, 297 КАС України протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвалу складено та підписано 19.01.2024.

Суддя Б.В. Богатинський