Справа № 274/7441/23
Суддя: Корбут В. В.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/7441/23 Провадження № 2-а/0274/5/24
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
18.01.24 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд),
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовомОСОБА_1
до1) поліцейського сектора реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області сержанта поліції Дідківського Миколи Олександровича, 2) Головного управління Національної поліції в Житомирській області,
проскасування постанови,
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову серії БАД № 956988 від 22.10.2023 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (далі Постанова), винесену поліцейським сектора реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Житомирського районного управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області сержантом поліції Дідківським Миколою Олександровичем (далі Поліцейський СРПП), якою до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122 та статтею 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та справу про адміністративне правопорушення закрити.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 вказаних у Постанові правопорушень не скоював, порушення ним правил дорожнього руху не підтверджені будь-якими доказами, у Постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис правопорушення.
Поліцейський СРПП своєї позиції щодо предмету позову у порядку, передбаченому нормами Кодексу адміністративного судочинства України, не повідомив.
Головне управління Національної поліції в Житомирській області просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він є безпідставним та необґрунтованим, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, про які йдеться у Постанові, що підтверджується відеозаписами з портативних реєстраторів, ОСОБА_1 не подав будь-яких доказів, які б вказували на неправомірність дій Інспектора СРПП при винесенні Постанови, остання є законною.
Судом з`ясовано, що відповідно до Постанови ОСОБА_1 22.10.2023 р. об 11:28 на автомобільній дорозі Любар Печанівка, 23 км, керував транспортним засобом моделі Mazda, д.н.з. НОМЕР_1 , під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, керував транспортним засобом поза населеним пунктом без ближнього світла фар, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 122 та статтею 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Цією ж Постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Також у Постанові вказано, що до неї додається відеозапис з нагрудного реєстратора № АМ1208.
Таким чином посилання ОСОБА_1 у позовній заяві на те, що у Постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис правопорушення, є безпідставним.
З наведеного відеозапису випливає, що ОСОБА_1 не заперечував, що керував автомобілем поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар, і що забув про необхідність вмикати ближнє світло фар поз населеним пунктом.
З інших відеозаписів також вбачається, що ОСОБА_1 під час складення Постанови та протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не заперечував проти того, що керував автомобілем поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар.
Подані ОСОБА_1 електронні документи, які містяться на флеш-накопичувачі, які являють собою відеозаписи (у двох файлах: В`їзд.mp4 та Виїзд з міста.mp4) руху автомобіля з його салону по автомобільній дорозі, подані без будь-яких пояснень, з голосу, який іноді супроводжує відеозаписи, вбачається, що на відеозаписах можливо зафіксовано автомобільну дорогу, у тому числі місце, де було зупинено ОСОБА_1 22.10.2023 р. під час керування автомобілем.
Проте достовірні встановити, що відеозаписи містять саме цю автомобільну дорогу та місце зупинки, неможливо.
За таких обставин Суд зазначає, що ці документи не спростовують наведених вище відомостей, які містяться у відеозапису з нагрудного реєстратора Поліцейського СРПП.
Зважаючи на наведене, Суд вважає, що ОСОБА_1 22.10.2023 р. об 11:33 на автомобільній дорозі Любар Печанівка, 23 км, поза населеним пунктом керував транспортним засобом моделі Mazda, д.н.з. НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар, під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію.
Згідно з підпунктом "б" пункту 9.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР), аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Тобто ОСОБА_1 було порушено "б" пункту 9.9 ПДР, відповідальність за таке порушення передбачена статтею 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за положенням якої інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121 128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.
Абазом восьмим пункту 9.8 ПДР у редакції, чинній станом на 22.10.2023 р., передбачалось, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.
Частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто ОСОБА_1 було порушено абзац восьмий пункту 9.8 ПДР, за що передбачено відповідальність частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510,00 грн.).
Статтею 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Таким чином Постановою на ОСОБА_1 правомірно накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122 та статтею 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510,00 грн.)
Відповідно до частини першої статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Виходячи з наведеного та зважаючи на встановлені вище обставини, Суд вважає, що Постанова підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.
Керуючись статтями 122, 125, 251, 288, 289 та 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 242 246, 286, Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення його у повному обсязі.

Суддя В.В. Корбут