Справа № 240/38881/21
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/38881/21

категорія 111010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.08.2021, видане Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області на ім`я ФОП ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.08.2021, видане Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області на ім`я ФОП ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги №24648/6/99-00-06-01-04-06 від 01.11.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 14 липня 2021 року по 20 липня 2021 року Головним управлінням ДПС у Житомирській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість.

За результатами перевірки був складений Акт від 27 липня 2021 року №7197/06-30-07-12/ НОМЕР_1 .

У висновках Акту зазначено, що перевіркою встановлено наступні порушення ФОП ОСОБА_1 :

1. п. 188.1 ст. 188, пп. «г», п. 198.5 с. 198, п. 200.1 ст. 299, пп. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, абз. 1 пп. 2 п. 5, пп. 5 п. 5 розділу V Порядку заповнення і падання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерстві фінансів України 28.01.2016 № 21, в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2021 року на загальну суму 464122 грн.

2. пп. 16.1.2, пп.16.1.3 пп 16.1.5 п.16.1, ст. 16, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме не надання для проведення документальної позапланової виїзної перевірки у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом даної перевірки, а саме накладних на повернення товарно-матеріальних цінностей за період з 01 березня 2021 року по 30 квітня 2021 року, інвентаризаційного опису, скріпленого підписами посадових осіб, якими проводилася інвентаризація та печаткою перевіряємого суб`єкта господарювання.

10 серпня 2021 року, не погодившись із висновками, викладеними в Акті перевірки, позивачем подані заперечення.

За результатами розгляду даних заперечень 25.08.2021 ГУ ДПС у Житомирській області складено лист №14605/6/06-30-07-12, яким висновок, викладений в Акті перевірки, залишено без змін.

Після чого, на підставі Акта перевірки складено податкові повідомлення- рішення (далі за текстом ППР): від 26.08.2021 № та №.

У зв`язку із тим, що платник податків не погодився з переліченими рішеннями контролюючого органу, представником останнього 08.09.2021 до Державної податкової служби України подано скаргу на ППР.

11.11.2021 на адресу представника позивача надійшло рішення про результати розгляду скарги від 01.11.2021 №24648/6/99-00-06-01-04-06.

Відповідного до висновку даного рішення, ДПС України залишила без змін ППР ГУ ДПС у Житомирській області від 26.09.2021.

На думку позивача дане рішення ДПС України не містить обґрунтування підстав для відмови у задоволенні скарги, у зв`язку із чим, вважає його неналежним.

Щодо вказаного в Акті порушення в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2021 року на загальну суму 464 122 грн.

В березні 2021 року позивачем за наслідком самостійно виявлених помилок в змісті кількісних та вартісних показників податкових накладних, виписаних покупцеві ТОВ «С.І.Б. Сервіс» в період листопада-грудня 2020 року, було проведено відповідні коригування даних відомостей в Єдиному реєстрі податкових накладних, шляхом реєстрації розрахунків коригувань до відповідних податкових накладних.

При внесенні змін до ЄРПН, позивачем було обрано причину для коригування - пункт 103, як повернення товару, однак фактично його повернення не здійснювалось, так як причиною таких дій була необхідність приведення у відповідність змісту видаткових та податкових накладних.

При цьому позивач зазначає, що довідник умовних причин коригування (для заповнення РК та ПН) не містить більш коректного коду, який можна було б використати у даному випадку.

Пояснення щодо причини проведення даних дій надавались перевіряючим в ході перевірки, однак останні відмовились їх сприймати, оскільки для підтвердження таких необхідно було перевіряти документи, що не входили в період перевірки.

Як наслідок, контролюючий орган прийшов до помилкового висновку та трактує такі коригування як нові господарські операції, які не включені платником до податкової звітності.

Даний висновок контролюючого органу не відповідає дійсності, адже він не підтверджений жодним бухгалтерським документом, а тому суперечить вимогам ст. 44 ПК України.

При цьому, така позиція платника податків викладена у запереченнях від 10.08.2021, а також і в скарзі на ППР до ДПС України, однак не прийнята до уваги контролюючим органом.

У даному випадку платник податку, виявивши підстави для внесення коригувань до податкових накладних, скористався своїм правом та вніс такі коригування законним шляхом. Таким чином платник податків прийняв рішення, яке законодавством прямо не визначене як заборонене, або таке, що порушує норми закону.

Позивач зазначає, що чинним законодавством не передбачено чіткий алгоритм дій у ситуації, що склалась, тому він обрав для себе найвигідніший варіант поведінки, щоб захистити себе від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.

Позивач вважає, що у даній ситуації перевіряючим необхідно було застосувати принцип презумпції правомірності рішень платника податків, що передбачений п.56.21 ст. 56 ПК України.

При цьому, Верховним Судом у постанові від 10.02.2020 по справі №380/671/20 зазначено, що юридична конструкція норми п. 56.21 ст.56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду. Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом. Тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

Однак, перевіряючі відмовились приймати до уваги пояснення позивача, адже такі стосувались періоду, що не включений до перевірки. Таким чином, перевіряючи безпідставно трактували дії позивача по приведенню у відповідність змісту податкових та видаткових накладних за попередній період як нові господарські операції, які не включені платником до податкової звітності.

Пояснення позивача з даного приводу фактично залишись без розгляду і контролюючим органом під час розгляду заперечень на акт, а також і вищим контролюючим органом в ході адміністративного оскарження ППР. Будь-які аргументи, які спростовують позицію Позивача з даного приводу у відповіді та рішенні Відповідачів у справі відсутні. Тобто останні не довели незаконність поведінки Позивача, як і не вказали належний алгоритм дій у таких ситуаціях.

Таким чином, виявлене порушення Позивача в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2021 року на загальну суму 464 122 грн. є надуманим, а тому ППР від 26.08.2021 № підлягає скасуванню.

Щодо вказаного в Акті порушення в частині не надання для проведення документальної позапланової виїзної перевірки у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом даної перевірки.

У запереченнях від 10.08.2021 та у скарзі від 08.09.2021 позивач пояснював, що запитані накладні про повернення товарно- матеріальних цінностей за період з 01 березня 2021 року по 30 квітня 2021 року не надані, так як такі відсутні з тієї причини, що повернення товару не проводилось.

Дані пояснення Відповідачами не взято до уваги. Будь які аргументи, які спростовують позицію Позивача з даного приводу у рішеннях Відповідачів відсутні.

Позивач пояснює, що інвентаризаційний опис додав до заперечень від 10.08.2021.

Разом з тим, в запиті про його надання, вказано, що дана інвентаризація мала бути проведена під час проведення перевірки. Однак проведення інвентаризації за 6 днів перевірки була неможливою, у зв`язку із великою кількістю залишків ТМЦ. Тому, в ході перевірки позивачем було надано для врахування інформацію про залишки ТМЦ за даними обліку станом на 01 березня 2021 року, 31 березня 2021 року та 30 квітня 2021 року, відомості про що відображені в акті перевірки.

При цьому, відповідно до п. 44.6. ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Однак, платник податків виконав вимоги перевіряючих та надав необхідний інвентаризаційний опис в межах строку, що передбачений п. 86.7 ст. 86 ПК України.

Тобто, скориставшись своїм правом, позивач подав документи, що спростовують його вину в частині ненадання інвентаризаційного опису.

Позивач вважає, що дані твердження не враховані під час розгляду заперечень на акт та в ході розгляду скарги на ППР до ДПС України.

Вказані податкові повідомлення-рішення видані ГУ ДПС у Житомирській області та рішення від 11.11.2021 ДПС України позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 08.12.2021 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 7-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. Роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання доказів сплати 1009,22 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 20.01.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

10.02.2022 від ГУ ДПС у Житомирській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог відповідач зазначає, що ГУ ДПС у Житомирській області на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст.82 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 16.05.2021 № від`ємного значення з податку на додану вартість.

Контролюючим органом ФОП ОСОБА_1 29.06.2021 було вручено запит від 18.06.2021 №10963/6/06-30-07-12 «Про надання інформації» з проханням надати інформацію, первинні та інші документи, пов`язанні з обчисленням та сплатою податків і зборів, документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування, реєстраційні та дозвільні документи за результатами якої складено акт перевірки від 27.07.2021 №7197/06-30-07-12/ НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог пп.16.1.5, пп. 16.1.7 пп.16.1.12, пп. 16.1.14, пп.16.1.13 п. 16.1 ст. 16, пп.20.1.9 п.20.1 ст.20, ст.83 та п.85.2 ст.85 ПК України позивача зобов`язано при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки, провести інвентаризацію основних засобів, товарно - матеріальних цінностей, напівфабрикатів, готової продукції, побічної продукції, відходів із відображенням їх номенклатури, кількості та вартості.

ФОП ОСОБА_1 на запит Головного управління ДПС у Житомирській області від 18.06.2021 №10963/6/06-30-07-12 було надано залишки товарно - матеріальних цінностей станом на 01.03.2021, 01.04.2021 та 30.04.2021, а саме оборотно - сальдові відомості по рахунку 281.

Станом на дату підписання акта перевірки позивачем не надано до ГУ ДПС у Житомирській області примірник інвентаризаційного опису, згідно якого проводилася інвентаризація.

Натомість, ФОП ОСОБА_1 не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки від 27.07.2021 №7197/06-30-07-12/ НОМЕР_1 стосовно порушень податкового законодавства в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2021 року на загальну суму 464 122 гривень, подано заперечення з додатковими документами від 10.08.2021, а саме: акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей станом на 09.08.2021 та інвентаризаційний опис №1 на 09.08.2021, які не надавались в ході проведення перевірки.

ФОП ОСОБА_1 пояснив, що в березні 2021 року, за наслідком самостійного виявлення помилок в змісті кількісних та вартісних показників податкових накладних виписаних покупцеві TОB «С.І.Б. Сервіс» в період листопада-грудня 2020 року, було проведено відповідні коригування даних відомостей в Єдиному реєстрі податкових накладних, шляхом реєстрації розрахунків коригувань до відповідних податкових накладних. При внесенні змін до ЄРПН, платником було обрано причину для коригування - пункт 103, як повернення товару, проте фактичного повернення товару не здійснювалось, так як причиною таких дій була необхідність приведення у відповідність змісту видаткових та податкових накладних.

Разом з тим, платник зазначив, що в запиті контролюючого органу про надання документів про повернення товарно-матеріальних цінностей за період з 01.03.2021 до 30.04.2021 та проведення інвентаризації залишків ТМЦ, не надані, у зв`язку відсутністю операції з повернення товару. Крім того, проведення інвентаризації за 6 днів перевірки було неможливе, у зв`язку із великою кількісно залишків ТМЦ.

Враховуючи надані в запереченні пояснення та додаткові документи, ГУ ДПС у Житомирській області дійшло до висновку, що заперечення залишається без задоволення та що ФОП ОСОБА_1 порушено:

1) п. 188.1 ст. 188, пп. «г» п.198.5 ст.198, п.200.1 ст.200, пп. «в» п.200.4 ст.200 ПК України, абз.1 пп.2 п.5, пп.5 п.5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (далі Порядок №21), в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2021 року на загальну суму 464 122 грн., за результатами чого, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.08.2021;

2) пп. 16.1.2, пп. 16.1.3, пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16, пп. 44.1, п.44.3 п.44.6 ст.44, п.85.2 ст. 85 ПК України, а саме не надання для проведення документальної позапланової виїзної перевірки у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом даної перевірки, а саме накладних на повернення товарно - матеріальних цінностей за період з 01.03.2021 по 30.04.2021, не надано додаткових документів, розрахунків та вичерпних пояснень, що заперечують встановлене вище порушення, за результатами чого, контролюючим органом складено акт про ненадання документів для проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 20.07.2021 №355/06-30-07-12/ НОМЕР_1 та прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.08.2021 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції у сумі 1020 грн.

Перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року (рядок 17 колонка Б Декларації) встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 464 122 грн., що призвело до завищення показника рядка 19 даної Декларації на загальну суму 464 122 грн., оскільки було завищено на загальну суму 464 122 грн. показник у рядках 16 та 16.1 колонки Б податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року.

Цьому передувало не нарахування на загальну суму 609 079 грн. та 166 358 грн., відповідно всупереч п.188.1 ст.188, пп. «г» п.198.5 ст.198 ПК України, абз.1 пп.5 п.3 розділу V Порядок №21, у показниках рядків 4.1 та 9 податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2021 року податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з не включенням до їх складу сум податку на додану вартість по товарно - матеріальним цінностям, які були повернені ФОП ОСОБА_1 на підставі розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних покупцем ТОВ «С.І.Б. Сервіс» в березні 2021 року, та які відсутні у нього в залишках ТМЦ станом на 01.04.2021, тобто, використаних перевіряємим суб`єктом господарювання в операціях, що не є його господарською діяльністю (номенклатура товарно - матеріальних цінностей, які були повернені ФОП ОСОБА_1 на підставі розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних покупцем ТОВ «С.І.Б. Сервіс» в березні 2021 року, та які відсутні у нього в залишках ТМЦ станом на 01.04.2021 наведена в додатку №2 до акту перевірки від 27.07.2021 №7197/06-30-07-12/ НОМЕР_1 ), що зі свого боку призвело до завищення показників рядка 19 на загальну суму 464 122 грн., рядка 21 на загальну суму 464 122 грн. та заниження показників рядка 18 на загальну суму 144 957 грн. податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2021 року, а також завищення показників рядків 16.1 і 17 колонки Б на загальну суму 464 122 грн,, рядка 19 на загальну суму 464 122 гри., рядка 21 на загальну суму 464 122 грн. податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року.

В податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2021 року (вх.№ від 19.04.2021) ФОП ОСОБА_1 зменшено податкові зобов`язання з ПДВ (рядок 7 колонка Б податкової декларації з ПДВ) на суму - 442721 грн. на підставі розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до додаткових накладних, виписаних покупцю ТОВ «С.І.Б. Сервіс», реєстр яких наведено в додатку №1.

Відповідно до п.192.1 ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно банківської виписки про рух коштів на розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 відкритому в ПАТ «КБ «Приватбанк» було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в березні 2021 року грошові кошти за не відвантажений товар (авансові платежі/попередня оплата за товар) покупцям не поверталися.

На думку відповідача коригування податкових зобов`язань з ПДВ у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2021 року (вх.№ від 19.04.2021) позивачем здійснювалося у зв`язку з поверненням покупцем ТОВ «С.І.Б. Сервіс» йому товарів та/або зміною номенклатури поставлених ним покупцю ТОВ «С.І.Б. Сервіс» товарів.

Враховуючи вищевказане, повернені ФОП ОСОБА_1 протягом березня 2021 року покупцем ТОВ «С.І.Б. Сервіс» товарно - матеріальні цінності (товари) повинні обліковуватися в перевіряємого суб`єкта господарювання в залишках ТМЦ станом на 01.04.2021.

При проведенні аналізу наявності залишків товарно - матеріальних цінностей, що рахувалися, у ФОП ОСОБА_1 станом на 01.03.2021 та 01.04.2021, було встановлено відсутність у перевіряємого суб`єкта господарювання в залишках станом на 01.04.2021 товарно - матеріальних цінностей, які були повернені йому на підставі розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних покупцем ТОВ «С.І.Б. Сервіс» в березні 2021 року, на загальну суму 3 045 533,07 гри. без ПДВ, сума ПДВ - 609 078,95 грн.

Реєстр (номенклатура) товарно - матеріальних цінностей, які були повернені ФОП ОСОБА_1 на підставі Розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних покупцем ТОВ «С.І.Б. Сервіс» в березні 2021 року та які відсутні у нього в залишках ТМЦ станом на 01.04.2021, наведено в додатку №2.

У відповідності до п.198.5 ст.198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 01.07.2015, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу додаткового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 ПКУ) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX ПКУ, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених, підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 ПКУ та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 ПКУ);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника подачку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 ПКУ).

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Державна податкова служба України визначає умовні коди причин коригування які платники податку зазначають у графі 2.1 табличної частини розділу Б розрахунки коригування, та забезпечує їх оприлюднення на власному офіційному веб порталі для використання платниками податку під час складання розрахунків коригування відповідно до Податкового кодексу України.

Так, при зміні ціни товару платники податку зазначають у графі 2.1 табличної частини розділу Б розрахунку коригування умовний код причини коригування - 101, при зміні кількості товару - 102, при поверненні товару або авансових платежів - 103, при зміні номенклатури товару -104.

Зазначивши у графі 2.1 табличної частини розділу Б розрахунку коригування умовний код причини коригування 103 платник податку вказує, що коригування кількісних та/або вартісних показників табличної частини розділу Б податкової накладної ним здійснюється у зв`язку з поверненням товару або авансових платежів.

Згідно з пунктом 24 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 зі змінами та доповненнями (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267), у разі реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних двох і більше податкових накладних, складених на одну операцію з постачання товарів/послуг, постачальник (продавець) складає розрахунок(ки) коригування до податкової(их) накладної(их) зайво складеноі(их) на операцію, за якою в Єдиному реєстрі податкових накладних вже зареєстрована додаткова накладна.

На думку відповідача оскаржуване рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги, саме по собі не є юридично значеним для позивача, оскільки воно не має безпосереднього впливу на права та обов`язки позивача, а відтак воно безпосередньо не порушує його права та інтереси.

22.02.2022 у зв`язку з клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 03.03.2022.

03.03.2022 справа була знята з розгляду у зв`язку з введенням воєнного стану указом Президента України №64/2022.

23.06.2022 у зв`язку з клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 07.07.2022.

07.07.2022 у зв`язку з клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 14.07.2022.

14.07.2022 у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Житомирської області розгляд справи відкладено на 26.07.2022.

26.07.2022 від представника позивача та представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що в період з 14 липня 2021 року по 20 липня 2021 року Головним управлінням ДПС у Житомирській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість.

За результатами перевірки був складений Акт від 27 липня 2021 року №7197/06-30-07-12/ НОМЕР_1 .

У висновках Акту зазначено, що перевіркою встановлено наступні порушення ФОП ОСОБА_1 :

1. п. 188.1 ст. 188, пп. «г», п. 198.5 с. 198, п. 200.1 ст. 299, пп. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, абз. 1 пп. 2 п. 5, пп. 5 п. 5 розділу V Порядку заповнення і падання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерстві фінансів України 28 січня 2016 року № 21 зі змінами та доповненнями в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2021 року на загальну суду 464 122 грн.

2. пп. 16.1.2, пп.16.1.3 пп 16.1.5 п.16.1, ст. 16, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме не надання для проведення документальної позапланової виїзної перевірки у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом даної перевірки, а саме накладних на повернення товарно-матеріальних цінностей за період з 01 березня 2021 року по 30 квітня 2021 року, інвентаризаційного опису, скріпленого підписами посадових осіб, якими проводилася інвентаризація та печаткою перевіряємого суб`єкта господарювання.

10 серпня 2021 року, не погодившись із висновками, викладеними в Акті перевірки, позивачем подані заперечення.

За результатами розгляду даних заперечень 25.08.2021 ГУ ДПС у Житомирській області складено лист №14605/6/06-30-07-12, яким висновок, викладений в Акті перевірки, залишено без змін.

Після чого, на підставі Акта перевірки складено податкові повідомлення- рішення (далі за текстом - ППР) від 26.08.2021 № та №.

У зв`язку із тим, що позивач не погодився з переліченими рішеннями контролюючого органу, представником останнього 08.09.2021 до Державної податкової служби України подано скаргу на ППР.

11.11.2021 на адресу представника Позивача надійшло рішення про результати розгляду скарги від 01 листопада 2021 року №24648/6/99-00-06-01-04-06.

Відповідного до висновку даного рішення, ДПС України залишила без змін ППР ГУ ДПС у Житомирській області від 26.09.2021.

В березні 2021 року, позивачем, за наслідком самостійно виявлених помилок в змісті кількісних та вартісних показників податкових накладних, виписаних покупцеві ТОВ «С.І.Б. Сервіс» в період листопада-грудня 2020 року, було проведено відповідні коригування даних відомостей в Єдиному реєстрі податкових накладних, шляхом реєстрації розрахунків коригувань до відповідних податкових накладних.

При внесенні змін до ЄРПН, платником було обрано причину для коригування - пункт 103, як повернення товару, однак фактично його повернення не здійснювалось, так як причиною таких дій була необхідність приведення у відповідність змісту видаткових та податкових накладних.

Пояснення щодо причини проведення даних дій надавались перевіряючим в ході перевірки, що не заперечується відповідачем у відзиві.

На думку суду, контролюючий орган прийшов до помилкового висновку що такі коригування позивачем являються новими господарськими операціями, які не включені платником до податкової звітності, оскільки це не підтверджується відповідними бухгалтерськими документами, а тому суперечить вимогам ст. 44 ПК України.

При цьому, така позиція позивача викладена у запереченнях від 10.08.2021, а також і в скарзі на ППР до ДПС України, однак відповідачами не прийнята до уваги.

Суд погоджується з позивачем, що у даній ситуації перевіряючим необхідно було застосувати принцип презумпції правомірності рішень платника податків, що передбачений п. 56.21 ст. 56 ПК України.

При цьому, Верховним Судом у постанові від 10.02.2020 по справі №380/671/20 зазначено, що юридична конструкція норми п. 56.21 ст.56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду. Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом. Тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

На думку суду, перевіряючи безпідставно трактували дії позивача по приведенню у відповідність змісту податкових та видаткових накладних за попередній період як нові господарські операції, які не включені платником до податкової звітності.

Пояснення Позивача з даного приводу фактично залишись без належного розгляду та оцінки ГУ ДПС у Житомирській області під час розгляду заперечень на акт, а також і вищим контролюючим органом в ході адміністративного оскарження ППР.

Таким чином, виявлене порушення Позивача в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2021 року на загальну суму 464 122 грн. є помилковим, а тому ППР від 26.08.2021 № підлягає скасуванню.

Щодо вказаного в Акті порушення в частині не надання для проведення документальної позапланової виїзної перевірки у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом даної перевірки.

У запереченнях від 10.08.2021 та у скарзі від 08.09.2021 позивач пояснював, що запитані накладні про повернення товарно- матеріальних цінностей за період з 01 березня 2021 року по 30 квітня 2021 року не надані, так як такі відсутні з тієї причини, що повернення товару не проводилось.

Інвентаризаційний опис позивач додав до заперечень від 10.08.2021, у яких пояснював, що проведення інвентаризації за 6 днів перевірки була неможливою, у зв`язку із великою кількістю залишків ТМЦ. В ході перевірки позивачем було надано для врахування інформацію про залишки ТМЦ за даними обліку станом на 01.03.2021, 31.03.2021 та 30.04.2021, відомості про що відображені в акті перевірки.

При цьому, відповідно до п. 44.6. ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Суд вважає, що позивач виконав вимоги перевіряючих та надав необхідний інвентаризаційний опис в межах строку, що передбачений п. 86.7 ст. 86 ПК України. Тобто, скориставшись своїм правом, позивач подав документи, що спростовують його вину в частині ненадання інвентаризаційного опису.

Даним твердження Позивача не надана належна оцінка під час розгляду заперечень на акт та в ході розгляду скарги на ППР до ДПС України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Відповідно до п. 44.6. ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до п.192.1 ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд не погоджується з відповідачем, що оскаржуване рішення від 01.11.2021 Державної податкової служби України про результати розгляду скарги, не є юридично значеним для позивача, не має безпосереднього впливу на права та обов`язки позивача, безпосередньо не порушує його права та інтереси, оскільки контролюючий орган вищого рівня має повноваження скасовувати податкові повідомлення-рішення, які мають безпосередній вплив на обов`язки платника податків.

На підставі викладеного суд робить висновок, що податкові повідомлення-рішення № від 26.08.2021, № від 26.08.2021, видані Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області на ім`я ФОП ОСОБА_1 , а також рішення ДПС України про результати розгляду скарги №24648/6/99-00-06-01-04-06 від 01.11.2021 є протиправними та підлягають скасуванню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення покладено на контролюючий орган.

Відповідачі не довели суду правомірності прийнятих ними рішень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; п. 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; п. 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; п.58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

В зв`язку з цим суд зазначає про відсутність в потребі надавати оцінку іншим аргументам представника Позивача та Відповідача, наведеним відповідно в позовній заяві, відзиві на позов, так як судом належним чином надана оцінка основним їх доводам, що є достатнім для ухвалення судового рішення в даній справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини 1статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4статті 134 КАС України).

Водночас за змістом частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що до адвокатом надано ордер на надання правничої (правової допомоги), копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, копію акту приймання-передачі наданих послуг та у позовній заяві вказано, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи становить 15000 гривень що є витратами за надану правничу допомогу.

Однак в порушення вимог ч.3, 4 ст.134 КАС договір про надання правничої допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом до матеріалів справи представником позивача не долучено.

Зважаючи на те, що відсутні належні докази, зокрема договір про надання правничої допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, по яким можна встановити, які саме фактичні послуги були надані адвокатом і на яку суму, що позбавляє суд можливості оцінити співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат в рамках заперечень наданих відповідачем, та суд має виходити із критерію реальності понесення витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн.

Беручи до уваги задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у сумі 7819,22 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 КАС України

вирішив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003. Код ), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053. Код ), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.08.2021, видане Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області на ім`я ФОП ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.08.2021, видане Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області на ім`я ФОП ОСОБА_1 ..

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги №24648/6/99-00-06-01-04-06 від 01.11.2021.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 5549,22 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2270, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа