Справа № 420/13591/22
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 27.09.2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивачка просила суд:

визнати протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо застосування квітня 2016 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення їй - ОСОБА_1 , за період з 27.04.2016 по 28.02.2018;

визнати протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення їй - ОСОБА_1 , в період з 01.03.2018 по 25.02.2019;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення їй - ОСОБА_1 , за період з 27.04.2016 по 28.02.2018 в сумі 74424,58 грн, із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення їй - ОСОБА_1 , за період з 01.03.2018 по 25.02.2019, виходячи з фіксованої величини 4015,82 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.4,5,6 п.5 Порядку №1078 в сумі 47759,57 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо застосування квітня 2016 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.04.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.04.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26.10.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023 в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовані, а справа №420/13591/22 в цій частині направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

15.11.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла справа №420/13591/22.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 справа передана судді Катаєвій Е.В.

Ухвалою суду від 20.11.2023 року справу №420/13591/22 прийнято до провадження, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що направляючи постановою Верховного Суду від 26.10.2023 року дану справу №420/13591/22 на новий розгляд до суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій спріні правовідносини не дослідили та не перевірили істотні для справи обставини, а відтак не підтвердили й не спростували доводи позивача про те, що вона має право на отримання щомісячної індексації - різниці за період з 01 березня 2018 року і що це право порушив відповідач.

Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій формально підійшли до дослідження доказів та встановлення обставин, необхідних для правильного розв`язання спору, зокрема неправильно визначивши характер спірних правовідносин, які стосуються нарахування й виплати щомісячної суми індексації - різниці за період з 01.03.2018 по 25.02.2019, та, як наслідок, помилково не застосували абз.4,5,6 п.5 Порядку №1078, та дійшов висновку про направлення справи на новий розгляд в цій частині.

Таким чином, за змістом постанови Верховного Суду предметом розгляду в даній справі є позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , в період з 01.03.2018 по 25.02.2019; про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення їй - ОСОБА_1 , за період з 01.03.2018 по 25.02.2019, виходячи з фіксованої величини 4015,82 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.4,5,6 п.5 Порядку №1078 в сумі 47759,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог в цієї частині позивачка зазначила, що у період з 27.04.2016 року по 25.02.2019 року вона проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . При нарахуванні їй індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.02.2019 року відповідач протиправно не застосував вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, а саме не виплатив їй індексацію у розмірі її фіксованої величини 4 015,82 грн як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходув березня 2018 року у порівнянні з лютим 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України №2011-XII), «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ), Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078), та зазначила, що сума індексації розрахована з базовим місяцем січень 2008 рік перевищує розмір підвищення її посадового окладу у березні 2018 року, тому їй повинна бути нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.02.2019, виходячи з фіксованої величини 4015,82 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.4,5,6 п.5 Порядку №1078 в сумі 47759,57 грн.

У відзиві на позов представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову та зазначив, що індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена позивачу у відповідності до вимог Закону №1282-ХІІ, Порядку №1078.

Представник відповідача стверджує, що відповідно до п.5 Порядку №1078 значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100%. Отже у березні 2018 року індекс споживчих цін рівний 1, а тому індексація грошового забезпечення не нараховується, що спростовує доводи позивача про те, що індекс споживчих цін становить 353,3%.

Лише у жовтні 2018 року індекс споживчих цін перевищив поріг індексації (103%). Таким чином, позивачці правомірно за вказаний період нарахована та виплачена індексація.

В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на практику Верховного Суду по справам №520/4061/21 (постанова від 15.06.2022 року) та №560/5997/21 (постанова від 27.07.2023 року), вважаючи, що це є остання правова позиція Верховного Суду, яка повинна бути врахована при вирішенні спірних правовідносин.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , проходила військову службу позивач з 27 квітня 2016 року по 25 лютого 2019 року у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2019 року №44 позивачка звільнена з військової служби у запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.18-19).

Позивачці не нарахована та не виплачена у індексація грошового забезпечення, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023 року, по даній справі адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо застосування квітня 2016 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.04.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.04.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26.10.2023 року рішення суду від 01.12.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023 в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовані, а справа №420/13591/22 в цій частині направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період його служби з 01.03.2018 по 25.02.2019 року не в повному обсязі.

Частиною 1 статті 2 Закону України №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону України №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України №1282-ХІІ.

Згідно з статтею 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Частиною 2 ст.5 Закону №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Законом України №76-VIII від 28.12.2014 року статтю 5 доповнено частиною шостою, якою визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Вказана частина ст.5 діє в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017 року, а саме проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 (в редакції Постанови КМ №1013 від 09.12.2015) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на постанови Верховного Суду по справам №520/4061/2, №560/5997/21, оскільки вони не є останньою правовою позицією Верховного Суду, не є релевантними до справи, яка розглядається судом.

Крім того, при вирішенні спірних правовідносин по даній справі суд враховує приписи ч.5 ст.353 КАС України, якою визначено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У пунктах 54-81 постанови Верховного Суду від 26.10.2023 року по даній справі зазначвено, що у цій справі позивач звернулася до суду за захистом права на отримання, в тому числі щомісячної індексації різниці за період з 01 березня 2018 року по 25 лютого 2019 року, оскільки відповідач цієї щомісячної індексації різниці не нараховував і не виплачував, та одночасно з цим не визнавав права позивача на її отримання.

З 01 грудня 2015 року положення Порядку № 1078 діють і ізмінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).

Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу», ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.

На відміну від правил визначення «базового місяця» (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), «місяцем підвищення доходу» є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.

Термін «підвищення тарифних ставок (окладів)» для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.

Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини третя і четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені Постановою №1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Отже, з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.

Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що у період існування спірних правовідносин (з 01 березня 2018 року по 25 лютого 2019 року) Закон № 1282-XII і Порядок №1078 такого поняття не містили. Вказаний термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проте, Постановою № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01 грудня 2015 року у ньому, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

Між тим, з 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року до 25 лютого 2019 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Цей же абзац 3 з 15 березня 2018 року і дотепер діє у редакції постанови Уряду від 28 лютого 2018 року № 141 та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01 грудня 2015 року і до тепер у редакції постанови Уряду від 09 грудня 2015 року № 1013 і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзац 5 пункту 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року у редакції постанови Уряду від 09 грудня 2015 року № 1013 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 (діє в редакціях постанов Уряду № 1013, № 141 та № 278 і дотепер) додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації - різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Ураховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації - різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Суд дійшов висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Застосовуючи вказаний підхід Верховного Суду, викладений у постанові (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі) від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки) та ураховуючи, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, то з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078 - березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі №420/6982/21 з подібними правовідносинами, яка, в аспекті порушеного у касаційній скарзі питання, колегія суддів уважає застосовною і до спірних правовідносин.

За такої умови відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 слідує, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 військовій частині належало вирішити питання, чи має остання право на отримання суми індексації-різниці.

Поряд з цим з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки), від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі №420/6982/21 з подібними правовідносинами, яка, в аспекті порушеного у касаційній скарзі питання, колегія суддів уважає застосовною і до спірних правовідносин.

Для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, ураховуючи спосіб застосований Верховним Судом у справі №400/3826/21, потрібно установити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078));

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Відповідач не спростував викладених у позові обставин щодо визначення нею позивачу індексації-різниці.

Величина приросту індексу споживчих цін з січня 2008 по січень 2018 року склала 353,3%, наростаючий індекс споживчих цін склав відповідно 2533,3%. Враховуючи розмір прожиткового мінімуму у 2018 році сума індексації грошового забезпечення склала 4463,15грн (1762х253,3/100).

У той же час підвищення грошового забезпечення позивачці склало 447,33грн, оскільки згідно з карткою особового рахунку позивачці нараховано у лютому 2018 року грошове забезпечення 7669,50грн, у березні 2018 року 8116,83 грн (т.1 а.с.23).

Сума індексації-різниці в березні 2018 року, яка розраховується як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу склала 4015,82грн (4463,15 - 447,33грн).

Вказана сума повинна була виплачуватися позивачці з березня 2018 року.

Проте згідно з довідкою щодо нарахованою та виплаченою індексацією грошового забезпечення позивачці за спірний період з 01.03.2018 по 25.02.2019 року виплачена лише в грудні 2018-люмоту 2019 року у розмірі 206,62грн (т.1 а.с.22).

Позивачка просила зобов`язати нарахувати та виплатити розрахованою нею суму індексації у розмірі 47759,57грн (т.1 а.с.26).

Суд вважає необхідним в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, якою визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, застосувати при вирішенні даної справи правові висновки Верховного Суду щодо способу захисту прав позивачці.

У постанові від 23.03.2023 року Верховний Суд (суддя-доповідач -Мартинюк Н.М., судді - Жук А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,) зауважив, що у позовній заяві ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити індексацію грошового забезпечення у конкретних, розрахованих ним, сумах. Враховуючи характер спірних правовідносин, такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову. Натомість суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, частково задовольняючи позов, не перевірив обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексації, не розрахував їх і, відповідно, у судовому рішенні не вказав конкретні суми, на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити. Внаслідок цього застосований судом спонукаючий спосіб захисту має усічений вплив, не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, а також не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини (пункти 114-117).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачці підлягають задоволенню.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 по 25.02.2019.

Зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 25.02.2019, виходячи з фіксованої величини 4015,82 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.4,5,6 п.5 Порядку №1078 в сумі 47759,57 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва