Справа № 203/4305/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2024 року м. Дніпросправа № 203/4305/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2022 року в адміністративній справі №203/4305/21 (головуючий суддя першої інстанції Ханієва Ф.М.) за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 05.10.2021 року звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому, з урахуванням уточненого позову, просив:

- визнати дії Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради по винесенню постанови, серії РАП №288100220 від 16.03.2021 року по притягненню його до адміністративної відповідальності незаконними;

- скасувати постанову серії РАП №288100220 від 16.03.2021 року по притягненню його до адміністративної відповідальності;

- закрити провадження в адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування позову зазначено, що 08.02.2021 року позивачем було отримано повідомлення про постанову серії ІД №00311653 від 08.02.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі. Вказане повідомлення про постанову було розміщене на лобовому склі автомобіля позивача. По суті правопорушення вказано, що позивачем здійснена стоянка у місцях, де транспортний засіб зробить неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушено п.15.10 (д) Правил дорожнього руху (ПДР). Позивач вважає, що вказане в оскаржуваній постанові правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджено належними доказами. Крім того, позивач вказує, що в оскаржуваній постанові відповідач вказав неправильну адресу зареєстрованого місця проживання позивача, бо такою є адреса: АДРЕСА_1 , хоча відповідачу відома справжня адреса місця проживання позивача, з огляду на неодноразові судові спори.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2022 року адміністравний позов задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №288100220 до повідомлення серії ІД № 00311653 від 16.03.2021 року, винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Нарядьком Денисом Сергійовичем, якою було визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь позивача з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 302,66 грн. та витрати на правничу допомогу 6586,84 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що на місці вчинення правопорушення під час його виявлення та під час фотофіксації обставин була відсутня технічна можливість встановити відповідальну особу, тобто особу, за якою зареєстровано транспортний засіб або яка була належним користувачем транспортного засобу, тому інспектор з паркування у відповідності до вимог ст. ст. 14-2, 279-1 КУпАП, використовуючи дані Єдиного державного реєстру транспортних засобів, встановив, що особою, відповідальною за вчинення правопорушення потрібно вважати власника автомобіля ОСОБА_1 . Вказує, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення, серії РАП №288100220 від 16.03.2021 року до повідомлення серії ІД №00311653 від 16.03.2021 року, якою визнано винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., є правомірною. Скаржник також зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом та заперечує щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, вважає суму, яку стягнув суд першої інстанції, завищеною та необґрунтованою.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою серії РАП №288100220 від 16.03.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. ( а.с. 125).

Згідно вказаної постанови 08.02.2021 року о 15:12 год. транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Будівельників, 14, чим порушено вимогу пп. «д» п.15.10. розділу 15 ПДР в частині заборони стоянки транспортному засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, створить перешкоду для руху пішоходів. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. Фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу Logic Instrument Fieldbook K 80V2.

Цією ж постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн..

На підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, відповідачем разом з відзивом на позов надано суду першої інстанції фотоматеріали з місця події 08.02.2021 року у АДРЕСА_3 . (а.с. 112-113).

Вказана постанова відповідачем направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом першої інстанції справу розглянуто без встановлення належності транспортного засобу позивачу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 року зобов`язано позивача надати суду належним чином завірені копії посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 26.05.2011 року, власником автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.68 зворот, окремий том).

Як зазначалось вище, вказана постанова відповідачем направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем реєстрації.

Не погодившись з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу, позивач оскаржив таку постанову до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, зазначив, що припаркований позивачем на тротуарі транспортний засіб, з урахуванням вимог п. 26.1 ПДР, не утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних, спеціальних чи будь-яких інших транспортних засобів, а тому позивач не порушив пп. «д» п.15.10 ПДР та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Правовідносини, що виникли в даній справі, врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, що затверджені Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами і доповненнями, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.п. «д» пункту 15.10 Правил дорожнього руху України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Вказана норма зазначає про заборону стоянку транспортного засобу на тротуарах, крім спеціально відведених для стоянки місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками.

Згідно із ч.3 ст.122 КУпАП порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма не розмежовує правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху на проїжджій частині чи в житловій зоні.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Будівельників, 14, чим порушено вимогу пп. «д» п.15.10. розділу 15 ПДР в частині заборони стоянки транспортному засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, створить перешкоду для руху пішоходів (фотодокази а.с.123-124).

Про здійснення фотозйомки під час фіксування правопорушення зазначено в оскаржуваній постанові (фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу Logic Instrument Fieldbook K 80V2), а також вказані фототаблиці розміщено на вебсайті, а тому такі докази апеляційним судом визнаються належними та допустимими.

Відповідно до п.п. «б» п.2.6 ПДР у житловій зоні забороняється стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями й таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів.

Позивач посилається на ту обставину, що він фактично проживає у будинку АДРЕСА_3 та на фото зафіксовано автомобіль у дворі будинку саме перед входом до будинку (місця паркування відсутні), а тому в житловій зоні правила паркування відмінні від інших місць. Зазначає, що на фото видно, що транспортний засіб як мінімум не перешкоджає руху інших транспортних засобів та руху пішоходів. Автомобіль припаркований в житловій зоні в спосіб: лівою парою коліс на тротуарі, а правою парою коліс - на проїзній частині без створення перешкоди руху по ній.

Вказані посилання апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки на фото чітко вбачається, що автомобіль позивача саме лише правою парою коліс стоїть на проїжджій частині, а вся інша (більша) частина автомобіля розташована на тротуарі.

Тобто, стоянка автомобіля здійснена безпосередньо на тротуарі, на місці стоянки відсутні спеціальні знаки або розмітка. З фотоматеріалів видно, що для здійснення стоянки, автомобіль позивача здійснив рух по тротуару.

Колегія суддів звертає увагу, що вказаними фотоматеріалами також підтверджується, що позивачем здійснено стоянку не на краю тротуару, як зазначено ним в позові, з чим погодився суд першої інстанції), а безпосередньої на пішохідній зоні (тротуарі), що створює перешкоди для руху пішоходів, маломобільних груп населення, а також дитячих візочків.

Зафіксовані на фотоматеріалах події правопорушення позивачем не спростовано.

Відтак, посилання позивача на відсутність в його діях вини спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги доводи позивача, що відповідачем неправильно вказано адресу зареєстрованого місця проживання позивача, бо такою є адреса: АДРЕСА_1 , а в постанові зазначено адресу: АДРЕСА_2 , з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, фотофіксації обставин правопорушення проводилась на місці провопорушення не в автоматичному режимі та за відсутності особи, яка керувала транспортним засобом, а відтак була відсутня можливість встановити відповідальну особу, тобто особу, за якою зареєстровано транспортний засіб або яка була належним користувачем транспортного засобу. Інспектор з паркування встановив з даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, особу власника автомобіля - ОСОБА_1 .

Як зазначалось вище, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 року зобов`язано позивача надати суду належним чином завірені копії посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оскільки такі позивачем до адміністративного позову та матеріалів справи взагалі не надавались.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 26.05.2011 року, власником автомобіля Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Саме така адреса і зазначена в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності та саме на вказану адресу позивачу направлялась копія вказаної постанови.

Посилання позивача на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.12.2023 року у справі №203/3997/21, якою досліджені на думку позивача аналогічні події, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у вказаній справі досліджувалась інша подія - притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке зафіксоване 17.02.2021 року, хоча і відбулась така подія за тієї ж адреси.

До того ж, як встановлено судом у справі №203/3997/21, відповідачем до суду надано фотознімки транспортного засобу д.н.з. транспортний засіб НОМЕР_1 , згідно з якими транспортний засіб НОМЕР_2 знаходиться на узбіччі проїзної частини дороги (а.с.69-71, окремий том).

По-перше, не зрозуміло фотознімки якого автомобіля надані суду, а по -друге, транспортний засіб знаходиться на узбіччі проїзної частини дороги, в той час як у справі, що розглядається, транспортний засіб лише правою парою коліс стоїть на проїзної частині, а вся інша (більша) частина автомобіля розташована на тротуарі.

Порушень з боку посадових осіб відповідача при фіксуванні правопорушення та розгляді адміністративної справи з прийняттям постанови про накладення на позивача штрафу, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2022 року в адміністративній справі №203/4305/21 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2022 року в адміністративній справі №203/4305/21 скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова