Справа № 620/10464/23
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09 червня 1984 року є дружиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 в минулому був військовослужбовцем та проходив військову службу у різних військових частинах колишнього Радянського Союзу та в різних місцевостях.

Зокрема в період з 24.07.1987 року по 10.06.1991 року ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокувалась на території Польщі.

З метою отримання підтверджень даного факту, ОСОБА_2 30.03.2023 року звертався з запитами на інформацію до відповідачів, однак копії послужного списку не отримав.

30 березня 2023 року позивачка направила на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про видачу довідки про період її проживання разом з чоловіком в Польщі, де вона не мала можливості працевлаштуватись.

11.04.2023 року за вих. №1/1001 відповідач 1 повідомив позивачку про те, що для видачі запитуваної довідки їй потрібно додатково надати копію трудової книжки, копію паспорта, копію свідоцтва про одруження та документи, які підтверджують факт проживання з чоловіком у місцевості де не було можливості працевлаштуватись.

19 травня 2023 року, з метою отримання відповідної довідки, позивачка направила на адресу відповідача 1 копію паспорта, копію свідоцтва про одруження, копію трудової книжки та оригінал довідки військової частини пп НОМЕР_2 від 27.05.1991 №79, в якій зазначено, що в період з 21.10.1987 року по 30.11.1990 року вона проживала разом з чоловіком в місці дислокації військової частини пп НОМЕР_2 та не мала можливості працевлаштуватись.

Не отримавши запитуваної довідки від ІНФОРМАЦІЯ_1, 22 червня 2023 року позивачка звернулась на його адресу повторно.

30.06.2023 року за вих. №1/1831 відповідач 1 у видачі запитуваної довідки відмовив пославшись на те, що: «В особовій справі капітана ОСОБА_2 будь-які відомості щодо проживання з ним дружини відсутні».

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідачів, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 13 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 року з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою, виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.

У позивача наявний оригінал довідки з військової частини ПП НОМЕР_2 (що мала розташування в Польщі) від 27.05.1991 року №79, яка підтверджує, що в період з 24.07.1987 року по 10.06.1991 року капітан ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині ПП НОМЕР_2 , разом з ним проживала дружина ОСОБА_1 (позивач), яка в період з 21.10.1987 року по 30.11.1990 року не мала можливості працевлаштуватись.

За відомостями, що наявні в особовій справі капітана ОСОБА_2 , 1957 року народження, відсутні будь-які відомості щодо проживання з ним дружини ОСОБА_1 (позивача), в Польщі в період служби чоловіка в військовій частині НОМЕР_2 в період з 1987 по 1990 роки, також відсутня інформація щодо спеціалізації, якою володіє його дружина.

Виходячи з вищевикладеного, ІНФОРМАЦІЯ_2 не має можливості видати позивачці довідку про те, що вона проживала з чоловіком, який проходив військову службу у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, оскільки у відповідача відсутня така інформація.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційним судом також враховано, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.