Справа № 160/25500/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Металургійно-Довгинцівського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
03.10.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Металургійно-Довгинцівського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Металургійно-Довгинцівського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що полягає у ненаданні ОСОБА_1 довідки чи іншого документу про виключення його з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі;
- зобов`язати Металургійно-Довгинцівський об`єднаний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 довідку чи інший документ про виключення його з військового обліку у зв`язку із досягненням ним граничного 40-річного віку перебування в запасі станом на 28.09.2009р.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.12.1989р. був звільнений в запас у зв`язку із закінченням строку військової служби і поставлений на військовий облік, а в подальшому після 28.09.2009р. внаслідок досягнення 40 років, тобто граничного віку перебування в запасі у розумінні чинних на той час приписів ч.2, ч.4 ст.28, п.4 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на 28.09.2009р.), був виключений з військового обліку, проте відповідної відмітки про це у військовому квитку позивача зроблено не було, оскільки проставляння таких відміток у військовому квитку не було передбачено чинним на той час законодавством, а саме: постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про військовий облік військовозобов`язаних і призовників» від 09.06.1994р. №377. Разом з тим, обов`язок виключити військовозобов`язаного з військового обліку без його особистої участі 1 січня наступного року після досягнення граничного віку перебування в запасі передбачений і чинною станом на теперішній час редакцією абз.3 п.35 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022р. №1487. Таким чином, позивач мав бути виключений відповідачем з військового обліку ще у 2009 році та станом на сьогоднішній день позивач не має статусу військовозобов`язаного, навіть не зважаючи на внесені Законами №1169-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» та №1604-VII «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зміни до ст.28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якими з 27.03.2014р. граничний вік перебування в запасі для військовозобов`язаних збільшено з 40 років до 50 років, а з 22.07.2014р. з 50 років до 60 років, бо відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на момент досягнення позивачем граничного віку перебування в запасі), а також Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначається порядок перебування на військовому обліку осіб, які виключені з військового обліку в зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, проходження ними військової служби, відповідно проходження медичних комісій тощо. Тобто поновлення у військовому обліку можливе лише за заявою і добровільною на те згодою військовозобов`язаного. Не зважаючи на це, 22.08.2023р. працівниками відповідача ОСОБА_1 була вручена під особистий підпис повістка, якою його було зобов`язано з`явитися для військового обліку 23.08.2023р. Під час відвідування Металургійно-Довгинцівського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) працівники відповідача повідомили позивача про те, що він з військового обліку не виключений та має пройти військово-лікарську комісію. 28.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача в порядку приписів ст.15 Закону України «Про звернення громадян» із заявою щодо надання інформації, в якій просив повідомити чи виключений він з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві на момент досягнення ним 40-річного віку, а у разі відмови виключити його з військового обліку надати вмотивовану відповідь. У відповідь на цю заяву листом відповідача позивача повідомлено про те, що ОСОБА_1 необхідно прибути до Металургійно-Довгинцівського ОРТЦК та СП і надати певні документи для вирішення питання щодо виключення його з військового обліку та пройти військово-лікарську комісію, яку мають проходити лише військовозобов`язані та військовослужбовці, до яких позивач не належить. Крім того, позивач зауважував, що у своїй заяві він не ставив питання про виключення його з військового обліку, що передбачає заповнення заяви встановленого зразка та надання вичерпного переліку документів, передбаченого затвердженим порядком ТЦК та СП, а просив надати інформацію про виключення його з військового обліку ще у 2009 році, про що відповідачем відповідно до абз.24 п.9 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» мала бути надана довідка або інший документ. На підставі вищевикладеного, позивач вважає бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні позивачеві довідки чи іншого документу про виключення його з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування у запасі на підставі норм законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, протиправною. Вказана протиправна бездіяльність відповідача порушує законні права, свободи на інтереси позивача, оскільки він не є військовозобов`язаним та не має проходити військово-лікарську комісію та поновлюватися на військовому обліку без його на те згоди.
31.10.2023 року до суду надійшов відзив Металургійно-Довгинцівського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що в 2009 році військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виключено з військового обліку військовозобов`язаних Довгинцівського РВК на підставі п.4 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції 2009 року), згідно з якою виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі, при цьому відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції 2009 року) граничний вік перебування в запасі військовозобов`язаних, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового складу - до 40 років. Про виключення позивача у 2009 році з військового обліку є відмітка в обліковій картці до військового квитка серії НОМЕР_1 . Отже, посадовими особами Довгинцівського РВК було дотримано всіх вимог чинного на той час законодавства. Однак, 01.04.2014 року до Закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» було внесено зміни, якими передбачено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду рядового складу було збільшено до 50 років. В подальшому, редакцією Закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22.07.2014р. граничний вік перебування в запасі другого розряду рядового складу було збільшено ще раз до 60 років. Отже, з набранням чинності зазначених змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції 2014 року) позивача було автоматично поновлено в запас, незалежно від того чи перебував він на військовому обліку, оскільки він ще не досяг 60-річного віку, тобто повинен згідно з чинним законодавством перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних. При цьому порядок поновлення громадян на військовому обліку військовозобов`язаних передбачений пунктом 11 Додатку №2 до мобілізаційної директиви Генерального штабу Збройних Сил України від 22.06.2015 року №332/2/2180, прийнятої на підставі внесених змін до Закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу». Посилання позивача на статтю 58 Конституції України, на думку відповідача, є не доцільним, оскільки в даному випадку відсутня зворотна дія в часі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», бо позивач поновлюється на військовому обліку військовозобов`язаних з 2014 року, а не з 2009 року, тобто після набрання законної сили змінами до ст.28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зазначені норми Закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 15.06.2011р., попри їх подальші зміни, не були скасовані або визнані неконституційними в установленому порядку. Таким чином, доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, а в діях посадових осіб відповідача відсутні порушення чинних норм Конституції України та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». При цьому, вимоги ОСОБА_1 щодо видачі довідки чи іншого документу про виключення з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного 40-річного віку перебування у запасі станом на 28.09.2009 року є незаконним та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку із відсутністю в чинному законодавстві форм довідок чи інших документів, які видаються військовозобов`язаним, виключеним з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного 40-річного віку перебування у запасі, разом з тим, всі відмітки проставляються в обліковій карті та військово-обліковому документі. Зважаючи на наведене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі.
06.11.2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій останнім висловлено позицію аналогічну викладеній у позовній заяві та додатково зазначено, що він просив відповідача у заяві надати саме інформацію про виключення його з військового обліку у 2009 році на підставі Закону України «Про звернення громадян», однак, такої інформації відповідачем надано не було, чим порушено ст.19 Конституції України та ст.15 Закону України «Про звернення громадян». При цьому у разі відсутності у відповідача форми довідки, яка видається військовозобов`язаним, виключеним з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного 40-річного віку перебування в запасі, ним на підставі Законів України «Про інформацію», «Про звернення громадян» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» мав бути виданий документ, що містив би інформацію про включення позивача з військового обліку у 2009 році.
15.11.2023 року до суду від Металургійно-Довгинцівського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідачем наголошено, що чинним законодавством, в тому числі пунктом 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, не передбачено видання довідок чи іншого документу про виключення з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі. Також відповідач зазначав, що заява позивача надійшла до Металургійно-Довгинцівського ОРТЦК та СП 05.09.2023 року (зареєстрована за вхідним №6828), а відповідь на неї надана 11.09.2023 року, в якій запропоновано позивачеві особисто прибути до спеціаліста Металургійно-Довгинцівського ОРТЦК та СП для вирішення порушеного позивачем питання. Отже, Металургійно-Довгинцівським ОРТЦК та СП було дотримано всіх вимог Закону України «Про звернення громадян», а доводи позивача про ненадання відповіді на звернення від 28.08.2023 року є помилковими та неправдивими. Таким чином, всі доводи позивача про порушення Металургійно-Довгинцівським ОРТЦК та СП вимог ст.19 Конституції України, ст.15 Закону України «Про звернення громадян» та п.9 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать дійсності, а, отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.11.1987 року був призваний на строкову військову службу та з 14.11.1987р. по 07.12.1989р. проходив строкову військову службу за призовом у Військовій частині НОМЕР_2 і 07.12.1989р. був звільнений в запас у зв`язку із закінченням строку військової служби; має військове звання рядовий.
28.12.1989 року військовозобов`язаного ОСОБА_1 було прийнято на військовий облік військовозобов`язаних Довгинцівського РВК у зв`язку із закінченням проходження військової служби та зараховано в запас.
28.09.2009р. ОСОБА_1 досяг 40-річного віку.
Відповідно до відмітки в обліковій картці до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у 2009 році був виключений з військового обліку по досягненню граничного віку перебування в запасі, з урахуванням того, що відповідно до п.4 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції 2009 року) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі, при цьому згідно з ч.2 ст.28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції 2009 року) граничний вік перебування в запасі військовозобов`язаних, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового складу - до 40 років.
28.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Металургійно-Довгинцівського ОРТЦК та СП з заявою, в якій зазначав, що відповідно до ч.2, ч.4 ст.28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції 2009 року) граничний вік перебування в запасі військовозобов`язаних, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового складу - до 40 років, тому після досягнення 28.09.2009р. 40 років він звернувся до військового комісаріату задля виключення його з військового обліку та зазначення про це у військовому квитку, однак, у військовому комісаріаті його було повідомлено про те, що, хочу у зв`язку із досягненням граничного віку перебування у запасі він і виключений з військового обліку, проте зазначення про це у військовому квитку не передбачено законом. При цьому в подальшому Законами №1169-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» та №1604-VII «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до ст.28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» було внесено зміни, згідно з якими з 27.03.2014р. граничний вік перебування в запасі для військовослужбовців збільшено з 40 років до 50 років, а з 22.07.2014р. з 50 років до 60 років. Проте відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на момент досягнення позивачем граничного віку перебування в запасі), а також Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначається порядок перебування на військовому обліку осіб, які виключені з військового обліку в зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі, проходження ними військової служби, відповідно проходження медичних комісій тощо. Тобто поновлення у військовому обліку можливе лише за заявою і добровільною на те згодою військовозобов`язаного. Не зважаючи на це, 22.08.2023р. після візиту позивача до лікаря у зв`язку із загостренням виразкової хвороби шлунку, за місцем проживання позивача працівниками Металургійно-Довгинцівський ОРТЦК та СП ОСОБА_1 була вручена під особистий підпис повістка, якою його було зобов`язано з`явитися для військового обліку 23.08.2023р. Під час відвідування Металургійно-Довгинцівського ОРТЦК та СП 23.08.2023р. працівники відповідача повідомили позивача про те, що він з військового обліку не виключений та має пройти військово-лікарську комісію, навіть незважаючи на перебування позивача на лікарняному (медичний висновок про непрацездатність М78Е-САХМ-7РА2-4КНВ). Таким чином, працівниками Металургійно-Довгинцівського ОРТЦК та СП порушено чинні норми Конституції України та законодавства, що було чинне на момент досягнення ОСОБА_1 граничного віку перебування в запасі. Зважаючи на наведене та посилаючись на приписи ст.ст.15, 20 Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_1 просив відповідача надати інформацію про те, чи виключений він з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві на момент досягнення ним 40-річного віку. Також позивач просив у разі відмови виключити його з військового обліку надати вмотивовану відповідь, посилаючись на норми Конституції України.
У якості додатків до заяви позивача від 28.08.2023 року вказано копію паспорта.
Листом від 11.09.2023р. за вих.№4/5971 Металургійно-Довгинцівський ОРТЦК та СП повідомив позивача про те, що поданих ОСОБА_1 документів не вистачає для розгляду питання, тому для оформлення документів позивачеві потрібно особисто прибути до спеціаліста Металургійно-Довгинцівського ОРТЦК та СП з паспортом громадянина України та військово-обліковим документом, заповнити заяву встановленого зразку та надати завірені копії підтверджуючих документів на розгляд територіальному центру комплектування та соціальної підтримки. Вразі виявлення застарілих даних в військово-обліковому документі або простроченого медичного огляду, бути готовим до їх усунення та необхідності пройти військово-лікарську комісію.
Не погодившись з наданою Металургійно-Довгинцівським ОРТЦК та СП відповіддю на заяву позивача від 28.08.2023р. та вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачеві довідки чи іншого документу про виключення його з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування у запасі, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам сторін, суд зважає на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби унормовані, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок - це захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Приписами частин 2-3 статті 1 Закону №2232-XII визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону №2232-XII).
Відповідно до частини 9 статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Згідно з пунктом 1 частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Статтею 2 Закону №2232-XII, зокрема, передбачено, що виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №2232-XII у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
Частиною 2 статті 28 Закону №2232-XII (в редакції, чинній станом на 28.09.2009р.) було встановлено, що військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком:
1) перший розряд - до 35 років;
рядовий склад - до 40 років;
сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років.
При цьому ч.4 ст.28 Закону №2232-XII (в редакції, чинній станом на 28.09.2009р.) передбачено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.
Водночас, за приписами п.4 ч.6 ст.37 Закону №2232-XII (в редакції, чинній станом на 28.09.2009р.) виключенню з військового обліку у районних (міських військових комісаріатах підлягають громадяни України, зокрема, які досягли граничного віку перебування в запасі.
Разом з цим, положення Закону №2232-XII в частині, що стосується граничного віку перебування військовозобов`язаних осіб в запасі, в подальшому зазнавало змін.
Так, Законами України №1169-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» та №1604-VII «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до ст.28 Закону №2232-XII було внесено зміни, згідно з якими з 27.03.2014р. граничний вік військовозобов`язаних, які перебувають в запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу другого розряду збільшено з 40 років до 50 років, а з 22.07.2014р. і станом на теперішній час з 50 років до 60 років.
При цьому, положення ч.4 ст.28 Закону №2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі, станом на теперішній час змін не зазнало.
Тобто, з набранням чинності змінами до ч.2 ст.28 Закону №2232-XII позивач є таким, що підпадає під дію цього Закону і вважається військовозобов`язаним, як особа, яка ще не досягла передбаченого цим Законом граничного віку перебування в запасі військовозобов`язаних другого розряду.
Таким чином, у зв`язку із продовженням граничного віку перебування в запасі ОСОБА_1 було автоматично поновлено в запасі, незалежно від того чи перебував він на військовому обліку, оскільки позивач не досягнув 60-річного віку, тобто повинен згідно з чинним законодавством перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних.
Щодо приписів частини першої статті 58 Конституції України, на необхідність застосування яких посилається позивач, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із вступом його в силу і з моментом втрати ним юридичної сили.
За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).
На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.
Так, у зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII було підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних в запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.
Від часу опублікування (набрання чинності) змін до цього Закону він поширює свою дію наперед на всій території України і розповсюджується на усіх осіб, що не досягли граничного віку перебування в запасі.
Відтак, доводи позивача в частині порушення принципів юридичної визначеності та дії законів у часі, суд вважає необґрунтованими.
Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних правових норм наведена Верховним Судом у постановах від 19.09.2018р. у справі №814/4386/15 та від 17.02.2020 року у справі №820/3113/17.
Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч.1 ст.33 Закону №2232-ХІІ (тут і далі - в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин при зверненні позивача до відповідача з заявою від 28.08.2023р.) військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч.ч.3-5 ст.33 Закону №2232-ХІІ військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами частини 1 статті 34 Закону №2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, зокрема,на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.
Водночас, за приписами пункту 4 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі.
Згідно з п.20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487 (далі Порядок №1487) військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є:
для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці;
для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного;
для резервістів - військовий квиток.
Пунктом 79 Порядку №1487 встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Відповідно до п.81 Порядку №1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пункті 15 цього Порядку). При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 цього Порядку. Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, підрозділи Служби зовнішньої розвідки беруть на військовий облік, знімають або виключають з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у яких відсутні військово-облікові документи, лише після відновлення зазначених документів.
Судом встановлено, що з набранням чинності змін до Закону №2232-XII позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, яка не досягла передбаченого цим Законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду (60 років), відтак, підстави для виключення позивача з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі у розумінні приписів пункту 4 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) та Порядку №1487 відсутні, як відсутні і підстави для видачі позивачеві довідки чи іншого документа про виключення його з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі, позаяк, по-перше, позивач такого віку не досяг і підстав для виключення з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі не має, а, по-друге, видання військовозобов`язаному довідки чи іншого документа про виключення його з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі взагалі не передбачено нормами чинного законодавства, в тому числі ані нормами Закону №2232-XII, ані нормами Порядку №1487, ані нормами п.9 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» і посилання позивача на вказані норми є безпідставними.
З огляду на наведене, доводи позивача стосовно того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненадання ОСОБА_1 довідки чи іншого документу про виключення його з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі, є безпідставними та необґрунтованими.
При цьому суд зауважує, що позивач помилково вважає, що часом виникнення спірних правовідносин є досягнення ним 40-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) і саме станом на цей час слід застосовувати норми закону для вирішення питання досягнення ним граничного віку перебування в запасі, позаяк станом на 28.09.2009 року спору між сторонами стосовно наявності у позивача на той час права на виключення з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі, передбаченого ч.2, ч.4 ст.28 Закону №2232-XII (в редакції станом на 28.09.2009р.), не існувало і відповідачем навіть самостійно було внесено відповідну відмітку в облікову картку до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , копія якої долучена до матеріалів справи.
Натомість, спір між сторонами щодо досягнення позивачем станом на серпень 2023 року граничного віку перебування в запасі, з огляду на зміни в ч.2 ст.28 Закону №2232-XII, та, відповідно, на отримання ОСОБА_1 відповідного документа про виключення його з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі за його заявою від 28.08.2023р., виник саме у серпні 2023 року, тому й застосуванню для врегулювання спірних правовідносин підлягають норми закону, чинні станом на вказаний час.
Щодо посилання позивача на порушення відповідачем норм Закону України «Про звернення громадян» при розгляді заяви ОСОБА_1 від 28.08.2023р., суд зазначає таке.
Виходячи із змісту заявлених позовних вимог, предметом спору у цій справі є саме бездіяльність відповідача відносно ненадання ОСОБА_1 довідки чи іншого документа про виключення позивача з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі, і саме така бездіяльність оскаржується позивачем. При цьому Законом України «Про звернення громадян» видача за зверненнями громадян довідки, про яку йдеться у позовних вимогах, не передбачена, як це не передбачено й іншими законодавчим актами, про що було вказано вище. Таким чином, в цій частині вимоги Закону України «Про звернення громадян» неможна вважати порушеними. Водночас, дії (бездіяльність) відповідача щодо надання неповної та/або несвоєчасної відповіді на заяву позивача від 28.08.2023р. ОСОБА_1 не оскаржуються, як і не ставиться вимог щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути вищевказане звернення ОСОБА_1 та надати на нього повну і обґрунтовану відповідь, відтак, вказаним обставинам судом оцінка не надається, з урахуванням того, що згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Разом з цим, підстави позову, наведені ОСОБА_1 у позовній заяві, вказують на те, що спір точиться саме з приводу наявності у позивача права на виключення його з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування в запасі за його заявою від 28.08.2023р., в якій останній, зокрема, просив відповідача у разі відмови виключити позивача з військового обліку надати вмотивовану відповідь з посиланням на норми Конституції України, при цьому в означеній частині спір судом вирішено і посилання позивача на приписи Закону України «Про звернення громадян» зроблених судом в цій частині висновків не спростовують.
З огляду на наведене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом, відповідно до ст.139 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова