Справа № 160/994/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 січня 2024 рокуСправа №160/994/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відповідач-1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Бєспечної Ганни Юріївни про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відповідач-1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Бєспечної Ганни Юріївни, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №68324474 від 05 липня 2023 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Бєспечної Ганни Юріївни.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі встановлено, що позовну заяву ОСОБА_1 не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на таке.

З матеріалів позовної заяви слідує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір про право на спадщину та право власності в порядку спадкування за законом, за результатами розгляду якого постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.04.2023р. у цивільній справі №200/7924/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дніпропетровське міське управління юстиції, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності частки у спільному майні подружжя, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Ольховик-Красільнікової Любов Павлівни було задоволено частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності частки у спільному майні подружжя, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково; визнано недійсним в частині 1/2 частки спадкового майна свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 21.12.2007 року за реєстром №3-5863 після ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_2 щодо квартири по АДРЕСА_1 ; у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності частки у спільному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено. При цьому, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , Дніпровський апеляційний суд у постанові від 18.04.2023р. у цивільній справі №200/7924/16-ц вказав, що за положеннями частини першої статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, при цьому, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не надано доказів прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 ; враховуючи, що інших спадкоємців за заповітом або за законом першої черги, окрім сторін справи ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), судом не встановлено; враховуючи, що позовна вимога про визнання за позивачем ( ОСОБА_1 ) права на спадкове майно до належного відповідача територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради не заявлена, територіальна громада до участі у справі, як співвідповідач, не залучена, - колегія дійшла висновку, що позовна вимога про визнання за позивачем ( ОСОБА_1 ) права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 є передчасною та не заявлена до належного відповідача, тому задоволенню не підлягає. Разом з цим, з посиланням на вищевказану постанову Дніпровського апеляційного суду від 18.04.2023р. у цивільній справі №200/7924/16-ц, ОСОБА_1 29.06.2023р. звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з заявою про державну реєстрацію прав, в якій просив припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 50683521, зареєстрованого на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 21.12.2007 року за реєстром №3-5863. Однак, Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Бєспечною Ганною Юріївною прийнято Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 68324474 від 05 липня 2023 року, яким, на думку ОСОБА_1 , протиправно та безпідставно відмовлено у проведенні реєстраційних дій за його вищевказаною заявою. Вважаючи, що оскаржуване рішення є протиправним та порушує право ОСОБА_1 одержати свідоцтво про право на спадщину на частину вищеозначеної квартири, позивач звернувся до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись ця справа, суд виходить із таких міркувань.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом приписів п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом приписів п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як слідує з позовної заяви, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги витікають із незгоди позивача з рішенням державного реєстратора, яке, на думку позивача, перешкоджає реалізації права ОСОБА_1 на спадкове майно і реалізації реєстрації його права власності на це спадкове майно.

Згідно зі ст.1216, ст.1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, позивач звернувся до суду для захисту права на отримання спадщини.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є намагання сторони реалізувати право на спадщину, свідчить, що позивач звернувся до суду з вимогами саме про захист цивільних прав.

На думку суду, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із відносин спадкування, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення такого спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, цивільні права позивача підлягають судовому захисту в порядку цивільного судочинства. У цьому випадку виник спір про право, а не спір між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, тому цей спір не є публічно-правовим і належить до цивільної юрисдикції, оскільки саме суть правовідносин (зміст та характер спору) є вирішальною під час віднесення справи до цивільної чи адміністративної юрисдикції, а не суб`єктний склад та участь суб`єкта владних повноважень, який сам по собі не визначає спір як публічно-правовий і не відносить до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за його участю. До того ж, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового права та інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений загрозою порушення приватного права та інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Саме такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року в справі №14-109цс18.

Також суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово викладала висновки щодо питання предметної юрисдикції у спорах, що виникли з подібних правовідносин.

Зокрема, у постанові від 29.05.2019 у справі №815/4063/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що правовідносини у сфері державної реєстрації виникають виключно між суб`єктом звернення за вчиненням реєстраційних дій як власником або володільцем майна та державним реєстратором як суб`єктом, уповноваженим на здійснення реєстраційних дій. При цьому правовідносини, які виникають між цими суб`єктами, носять публічний характер, оскільки мають на меті підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.

Разом з тим, якщо внаслідок посвідчення набуття, переходу або припинення речового права особою шляхом вчинення певних реєстраційних дій на майно порушуються права та/або інтереси інших осіб публічного або приватного права, то правовідносини втрачають публічний характер.

Оскільки метою оскарження реєстраційних дій особою, яка вважає, що вчиненими стосовно власника або володільця майна реєстраційними діями порушено її права та/або інтереси, є припинення такого набутого речового права, то спір набуває приватноправового характеру.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорене рішення, здійснено оспорений запис.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржує рішення державного реєстратора про відмову у вчиненні реєстраційних дій щодо припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 50683521, зареєстрованого на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 21.12.2007 року за реєстром №3-5863, оскільки вважає, що оскаржуване рішення є протиправним та порушує право ОСОБА_1 одержати свідоцтво про право на спадщину на частину вищеозначеної квартири.

Отже, позивач вважає, що вчиненими стосовно власника спірного майна ( ОСОБА_2 ) реєстраційними діями (щодо реєстрації за нею права власності на квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 50683521, зареєстрованого на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 21.12.2007 року за реєстром №3-5863) порушено права та інтереси ОСОБА_1 на спадкове майно (частину спірної квартири).

Відтак, метою оскарження ОСОБА_1 спірного рішення державного реєстратора про відмову у вчиненні реєстраційних дій щодо припинення права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру є припинення набутого ОСОБА_2 речового права, у зв`язку із чим цей спір також набуває приватноправового характеру.

Як зазначалося вище, відповідно до абз.1 ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому абз.2 ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суд зауважує, що позивач, оскаржуючи спірне рішення державного реєстратора, фактично має на меті захист свого майнового права на спірне спадкове майно, реєстрацію права власності на яке за ОСОБА_2 вважає незаконним.

Водночас, вирішення цього спору стосуватиметься не лише майнових прав позивача, а й набутих іншою особою ( ОСОБА_2 ) речових прав, а також можливо й прав територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, яка, як зазначено у постанові Дніпровського апеляційного суду від 18.04.2023р. у цивільній справі №200/7924/16-ц, з урахуванням положень частини першої статті 1277 ЦК України, також має право на частину спадкового майна, як відумерлу спадщину, відтак спірні у цій справі правовідносини не можна вважати публічно-правовими, що виключає її розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ».

З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим, суд доходить висновку, що цей спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, тому у відкритті провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 4, 19, 170, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (відповідач-1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Бєспечної Ганни Юріївни про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

На виконання вимог частини 6 статті 170 КАС України роз`яснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до цивільної юрисдикції, тому він може звернутися з даною позовною заявою до відповідного місцевого загального суду в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Також роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295-297 КАС України.

Суддя: О.М. Турова