Справа № 200/4769/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року справа №200/4769/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 р. у справі № 200/4769/23 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

- визнати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12 травня 2023 року №31 щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів з 24 травня 1985 року по 17 квітня 1990 року в Костянтинівському хлібокомбінаті, а також з 10 травня 1990 року по 03 вересня 1991 року в Костянтинівському вогнетривкому заводі «Червоний Жовтень» згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.07.1980 року та відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» незаконним та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 05 травня 2023 року із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 24 травня 1985 року по 17 квітня 1990 року в Костянтинівському хлібокомбінаті, а також з 10 травня 1990 року по 03 вересня 1991 року в Костянтинівському вогнетривкому заводі «Червоний Жовтень» згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.07.1980 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12 травня 2023 року №31. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 5 травня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до її страхового стажу періодів роботи 24.05.1985 по 21.06.1986, з 22.06.1989 по 17.04.1990 і з 10.05.1990 по 03.09.1991. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що за доданими до заяви документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 26.07.1980:

-з 24.05.1985 по 17.04.1990, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою підприємства;

- з 10.05.1990 по 03.09.1991, оскільки в записі відсутній підпис відповідальної особи.

Для зарахування даних періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_2 .

Також до суду надана копія довідки від 30.05.2022 року № 3510- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, за якою ОСОБА_1 перемістилася з м. Костянтинівка до с. Олексіївка, Кіровоградської області.

Відповідно до спірного рішення ГУ ПФУ в м. Києві № справи 31 від 12.05.2023 відповідач розглянув заяву позивача від 05.05.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказаним рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 27 років 0 місяців 14 днів. Також зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 26.07.1980: з 24.05.1985 по 17.04.1990, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою підприємства; з 10.05.1990 по 03.09.1991, оскільки в записі відсутній підпис відповідальної особи. Зазначено, що для зарахування цих періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки. На підставі цього, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Посилається на те, що дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату 28.05.2026.

З форми РС-право щодо страхового стажу позивача випливає, що до її страхового стажу зараховано період з 22.06.1986 по 21.06.1989 з позначкою догляд за дитиною до трьох років, інші спірні періоди не зараховані до страхового стажу позивача.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 17, 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30-40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 23, 24 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою з 24.05.1985 по 17.04.1990, оскільки запис про звільнення не завірений печаткою підприємства; з 10.05.1990 по 03.09.1991, оскільки в записі відсутній підпис відповідальної особи, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, в трудовій книжці позивача НОМЕР_3 , наявні записи №№ 5-8 щодо роботи у період з 24.05.1985 по 17.04.1990 в Костянтинівському хлібокомбінаті; №№ 9-10 щодо роботи у період з 10.05.1990 по 03.09.1991 в Костянтинівському вогнетривкому заводі «Червоний Жовтень».

Позивач надала до суду копію листа Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради № 05-01-31/63 від 25.04.2023 про надання інформації, в якому позивачу повідомлено про те, що на її заяву від 24.04.2023 щодо надання архівних довідок про стаж та заробітну плату за період роботи у Костянтинівському хлібокомбінаті з 24.05.1985 до 17.04.1990 архівний відділ Костянтинівської міської ради повідомляє, що у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, проведенням активних бойових дій та загостренням ситуації на території Донецької області, архівні фонди ліквідованих підприємств - документи з кадрових питань (особового складу) евакуйовані та перебувають на збереженні у безпечному місці. Зазначено, що на даний час надання архівних довідок не можливе.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Недотримання правил при оформленні трудової книжки та неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача в момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправне не зарахування до страхового стажу позивачки періодів з 24.05.1985 по 21.06.1986, з 22.06.1989 по 17.04.1990 і з 10.05.1990 по 03.09.1991.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 5 травня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до її страхового стажу періодів роботи 24.05.1985 по 21.06.1986, з 22.06.1989 по 17.04.1990 і з 10.05.1990 по 03.09.1991.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 р. у справі № 200/4769/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 р. у справі №200/4769/23 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 18 січня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко