Справа № 161/22074/23
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/19/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Рудської С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 07.12.2023 року поліцейським взводу № 2 роти № 2 БУПП у Волинській обл. сержантом поліції Салюком Б.С. було винесено щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серія ЕНА № 1082365, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн. (далі постанова). Зі змісту постанови слідує, що він 07.12.2023 року об 11:30, керуючи автомобілем FORD Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинки ближче 30 м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9 «е» ПДР України. Однак, із даною постановою він категорично не погоджується та вважає її незаконною. Вказує, що до моменту винесення оскаржуваного рішення інспектором жодних замірів відстані розташування його автомобіля до дорожнього знаку 5.45.1 «Автобусна зупинка» чи до посадкового майданчика не здійснювалося та відповідних доказів йому не надано. Просить суд визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо нього закрити, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2023 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 19).

11.01.2024 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву в якому вона зазначає, що оскаржувана постанова була винесена із повною відповідністю норм матеріального та процесуального права, патрульним під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення було в повній мірі доведено факт вчинення позивачем правопорушення, яке підпадає під ознаки ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зокрема, поліцейським під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 здійснив зупинку свого транспортного засобу із недотриманням вимог п. 15.9 «е» ПДР України та таке порушення останній в повній мірі визнав мотивуючи це тим, що він не побачив дорожнього знаку 5.45.1 «Автобусна зупинка». Вважає, що дане рішення суб`єкта владних відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі (а.с. 22-26).

15.01.2024 року позивачем подана відповідь на вищевказаний відзив.

Однак, суд не приймає до уваги вищевказаний процесуальний документ, оскільки в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 162, ч. 2 ст. 163 КАС України, позивачем не долучено до своєї відповіді на відзив докази, що підтверджують його надіслання іншим учасникам справи.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі поданих сторонами доказів, які наявні у матеріалах справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові та електронні докази, надані сторонами у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.12.2023 року поліцейським взводу № 2 роти № 2 БУПП у Волинській обл. сержантом поліції Салюком Б.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1082365 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 07.12.2023 року об 11:34, в м. Луцьку по вул. Кравчука, 35, керуючи автомобілем FORD Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинки ближче 30 м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.9 «е» ПДР України (а.с. 7).

Пунктом 15.9 «е» ПДР України визначено, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Початок посадкового майданчика автобуса, що рухається за встановленим маршрутом, позначається дорожнім знаком «5.45.1. Пункт зупинки автобуса».

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На обгрунтування правомірності дій поліцейського взводу № 2 роти № 2 БУПП у Волинській обл. сержанта поліції Салюка Б.С. при винесенні оскаржуваної постанови стороною відповідача долучено до свого відзиву відеозапис із нагрудного відеореєстратора останнього.

Однак, вищевказаний доказ не містить жодних відомостей про те, в який спосіб екіпаж поліції, до складу якого також входив сержант поліції ОСОБА_2 , перед винесення оскаржуваної постанови, здійснював вимірювання відстані зупинки автомобіля від місця зупинки маршрутних транспортних засобів або ж від відповідного дорожнього знаку.

Крім того, як слідує із вищевказаного відеозапису із нагрудного відеореєстратора поліцейського, відстань місця розташування автомобіля FORD Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , від місця знаходження дорожнього знаку «5.45.1. Пункт зупинки автобуса» була досить вагомою, що, з урахуванням відсутності проведення відповідного вимірювання відстані, не дає жодних підстав стверджувати про порушення ОСОБА_1 вимог п. 15.9 «е» ПДР України.

Також варто зауважити, що оскаржувана постанова не містить посилання на застосування суб`єктом владних повноважень будь-якого роду електронного тахеометра, світловіддалеміра, радіовіддалеміра, або ж електронної рулетки чи мірного колеса тощо, якими б здійснювалося вимірювання відстані.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.06.2020 року по справі № 199/1441/17 погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відеозапис з нагрудної камери відповідача не є належним доказом у справі, оскільки ним не було зафіксовано будь-яких дій відповідача по вимірюванню відстані зупинки автомобіля позивача від зупинки маршрутних транспортних засобів або від дорожнього знаку такої зупинки. Таким чином, правильним є висновок про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення пункту п. 15.9 «е» ПДР України, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Поряд з цим варто зауважити, що факт визнання особою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення своєї вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. Такий правовий висновок містить Постанова Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.

Виходячи із положень ст. 139 КАС України, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536,80 грн.

На підставі ст.ст. 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 139, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Салюка Б.С. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1082365 від 07.12.2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 17 січня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська