Справа № 530/777/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 р.Справа № 530/777/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Должко С.Р., м. Зіньків, по справі № 530/777/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі ДС України з безпеки на транспорті, відповідач), у якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00008830 від 25.05.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність спірної постанови, як такої, що складена відповідачем за відсутності доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Стверджував, що перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,112% (2,445 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон не могло бути допущено позивачем, оскільки вантаж, отриманий в місці завантаження в Угорщині в кількості 22640 кг на виконання разового договору-заявки № 19/04/1 на надання транспортно-експедиторських послуг від 18 квітня 2023, був опломбований, пройшов перевірку на митному пункті пропуску на кордоні України, під час якого жодних порушень щодо перевищення дозволеної ваги зафіксовано не було.

Зауважив, що розміщені на веб-сайт метадані не містять інформації про напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак причепу, напівпричепу, категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу, визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, що є порушенням вимог Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (далі Інструкція № 512). Крім того, фотографія державного номерного знаку сідлового тягача зроблена неякісно, ідентифікувати номерний знак неможливо.

Наголосив, що строк дії свідоцтва про повірку технічного засобу WIM 34, HS-WIM, LO1/ НОМЕР_1 , яким 21 квітня 2023 року о 14 год. 01 хв. на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, км 631+000, Львівська область, зафіксовано правопорушення, закінчився 31.05.2022 року, що викликає сумніви щодо достовірності зафіксованих даних.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 10.10.2023 у справі № 530/777/23 позовну заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, місце знаходження: м. Київ, пр. Перемоги, 14 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00008830 від 25 травня 2023 року задоволено.

Скасовано постанову серії АА № 00008830 від 25.05.2023 року, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а справу закрито в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто із Державної служби України з безпеки на транспорті, місце знаходження: м. Київ, пр. Перемоги, 14, код ЄДР39816845, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 копійок судових витрат.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10.10.2023 по справі № 530/777/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови серії АА № 00008830 від 25.05.2023 у справі про адміністративне правопорушення у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність спірної постанови, прийнятої за наявності в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, вчинення якого підтверджено належними та допустимими доказами, а саме, копіями фотографій транспортного засобу, якими зафіксовано автомобіль позивача в момент проїзду через автоматичний пункт, інформаційної картки габаритно-вагового контролю, сформованої автоматично при фіксації адміністративного правопорушення та витягом з програми АРМ-аудит щодо постанови серії АА № 00008830 від 25.05.2023. Зауважив, що основним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, працюють в автоматичному режимі та внесені до автоматично сформованої постанови. Відтак, наявна в матеріалах справи картка габаритно-вагового контролю, у якій зазначено інформацію про загальну масу транспортного засобу та навантаження на осі на момент фіксації порушення, повністю підтверджує наявність підстав для винесення спірної постанови.

Стверджував, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на нормах законодавства, що не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки норми Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 108.11.2006 № 1567, та Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 108.11.2006 від 27.06.2007 № 879, поширюють свою дію на правовідносини, що виникли внаслідок застосування до автомобільних перевізників-суб`єктів господарювання адміністративно-господарських штрафів за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, у той час як предметом спірних правовідносин по даній справі є притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі, в порядку, передбаченому КУпАП.

Звернув увагу суду, що вчинення позивачем правопорушення зафіксовано в автоматизованому режимі засобами вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94, а обставини правопорушення чітко викладені у постанові. При цьому, позивачем не надано жодного доказу зворотного, а судом у рішенні не відображено, що такого факту порушення не відбулось.

Пославшись на постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» (чинну на момент виникнення спірних правовідносин) вказав, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. Відтак, доводи позивача, викладені у позовній заяві, та відповідні висновки суду першої інстанції щодо наявності сумнівів у достовірності зафіксованих даних є безпідставними та не повинні братися до уваги під час розгляду та вирішення даної справи.

Заперечував проти посилань суду першої інстанції на положення збірнику наукових праць «Дороги і мости» Київ, 2023, випуск 27, оскільки положення наукових праць та правова доктрина не є офіційним джерелом права та відповідно нормативно-правовим актом, а відтак, з урахуванням ст. 242 КАС України не можуть бути покладені в основу судового рішення. Твердження суду першої інстанції про високу похибку вимірювання систем вагового контролю автомобільних транспортних засобів на дорозі методом зважування в русі (WiM, Weght-in-Motion) та пов`язану з цим недостовірність даних вимірювань автоматичного пункту є виключно припущеннями суду, не підтвердженими жодними належними доками та не ґрунтуються на жодній нормі законодавства.

На спростування висновків суду першої інстанції про не доведення відповідачем відповідності процентного та кількісного показників перевищення навантаження, відповідачем наведено формулу, за якою були здійснені автоматичні розрахунки, зазначені у спірній постанові.

Наполягав на тому, що зміст оскаржуваного рішеня повною мірою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а тому посилання суду першої інстанції на її невідповідність вимогам підзаконного акту - Інструкції № 512, якою затверджено лише форму рішення суб`єкта владних повноважень, а не вимоги до змісту, є безпідставними. При цьому, наполягав, що подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи для адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені в оскаржуваній постанові, яка відповідає додатку 1 Інструкції № 512, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Зазначення в тексті постанови інших відомостей, положеннями даного нормативно-правового акту не передбачено.

Крім того, в обґрунтування мотивів прийняття оскаржуваного рішення суд першої інстанції посилався на редакцію пункту 22.5 Правил дорожнього руху щодо визначення максимально допустимих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів, яка на момент вчинення правопорушення та винесення оскаржуваної постанови втратила чинність.

Вважав неприйнятними доводи позивача про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення з посиланням на відомості товарно-транспортної накладної (CRM), оскільки сам факт наявності такого документу не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в товаротранспортних накладних, що впливає на загальну вагу транспортного засобу, а відтак не може сприйматися судом, як належний та допустимий доказ. Окрім того, звернув увагу, що позивач, стверджуючи про те, що при перетині транспортним засобом державного кордону не було зафіксовано перевищення нормативних вагових параметрів, не надав доказів на підтвердження проходження габаритно-вагового контролю чи зважування транспортного засобу безпосередньо в пункті пропуску з використанням технічно справного зважувального обладнання в спеціально облаштованому для цього місці.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що факт перевищення нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху Україні, доведений належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу, не вбачав підстав для скасування спірної постанови та задоволення позову.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль VOLVO, модель FH 460, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , є власністю ОСОБА_1 , тип спеціалізований вантажний сідловий тягач, повна маса 18000 кг., маса без навантаження 8352 кг.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 належить загальний напівпричіп Н/ПР-бортовий-тентований SCHMITZ, модель SCS324L-136EB, днз НОМЕР_5 , повна маса 36000 кг, маса без навантаження 6641 кг.

Відповідно до разового договору-заявки № 19/04/1 на надання транспортно-експедиторських послуг від 18 квітня 2023 року, укладеного з ТОВ НВП КРАКОВ, ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу-поліпропілену в кількості 22640 кг автомобілем VOLVO, модель FH 460, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та загальним напівпричепом SCHMITZ, модель SCS324L-136EB, днз НОМЕР_5 . Місцем завантаження було Угорщина, MOL Petrochemicals Co Ltd 3581- Tiszaujvaros, місце розвантаження Україна, м. Київ, вулиця Шахтарська, 2.

Після отримання вантажу в місці завантаження в Угорщині в кількості 22640 кг, останній був опломбований та в подальшому ввезений на митну територію України 21 квітня 2023 року через пункт пропуску на кордоні, про що в товарно-транспортній накладній, оформленій в CMR форматі, були зроблені відповідні відмітки. В подальшому, вантаж доставлений до місця розвантаження в м.Київ.

25 травня 2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Любомиром Миколайовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія АА № 00008830 від 25.05.2023 року за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно вказаної постанови 21.04.2023 о 14 год. 01 хв. на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, км. 631+000, Львівська область, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,112 % (2,445 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Згідно постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та невідповідності нормам КУпАП оскаржуваної постанови, оскільки відповідачем під час розгляду справи не доведено обставин, які б свідчили про наявність в діях позивача складу правопорушення, зокрема відсутні докази щодо вимірювання фактичного навантаження на строєну вісь транспортного засобу позивача, та докази перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами. Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем залишено поза увагою вимоги п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, про допустиме перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Судом враховано, що строк дії свідоцтва про повірку технічного засобу WIM 34, HS-WIM, LO1/R01, яким 21 квітня 2023 року о 14 год. 01 хв. на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, км 631+000, Львівська область, зафіксовано правопорушення, закінчився 31.05.2022, що викликає сумніви щодо достовірності зафіксованих даних.

За висновками суду, відсутність на веб-сайті https://wiin.dsbt.gov.Ua/r/a/AA00008830 інформації про напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак причепу, напівпричепу, категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги, визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину є порушенням вимог Інструкції № 512.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлено Правилами дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України Про дорожній рух, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема: б) фактичної маси: комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом для автомобільних доріг державного значення- 40 тон, місцевого значення 24 тони.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75).

Вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 р. про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.

Приписами ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Виходячи зі змісту ч. 7 ст. 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 14-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.279-7 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

- така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння;

- внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

- особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Положеннями ч. 1 ст. 279-5 КУпАП встановлено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Згідно з п. 2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1145 від 08.10.2022, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

З аналізу наведених норм слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-2 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, виноситься на власника транспортного засобу або належного користувача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль VOLVO, модель FH 460, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , тип спеціалізований вантажний сідловий тягач, повна маса 18000 кг., маса без навантаження 8352 кг, належить на праві власності ОСОБА_1 ( а.с. 11-12).

Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.13-14) ОСОБА_1 належить загальний напівпричіп Н/ПР- бортовий-тентований SCHMITZ, модель SCS324L-136EB, днз НОМЕР_5 , повна маса 36000 кг, маса без навантаження 6641 кг.

Отже, адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортним засобом VOLVO, модель FH 460, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 автомобільними дорогами покладається на власника такого транспортного засобу ОСОБА_1 . Докази внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача вказаного транспортного засобу матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова від 25.05.2023 серії АА № 00008830 містить всі обов`язкові відомості, передбачені ст. 283 КУпАП.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою у автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Вказане свідчить, що Інструкцією № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови.

Проаналізувавши зміст додатку 1 до Інструкції № 512 (в редакції на час складення спірної постанови), яким передбачено форму постанови, колегія суддів зазначає, що остання вимагає зазначення уповноваженою особою наступних відомостей: дата, час, індекс та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 143 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта, опис обставин, частина статті, стаття КУпАП, за якими передбачено відповідальність, прізвище, сума штрафу.

Отже, за нормативно встановленою формою не передбачено обов`язкового зазначення в постанові категорії, типу транспортного засобу (контейнеровоз тощо), ширини, висоти, довжини, марки, моделі та державного номерного знаку напівпричепу, на відсутність яких вказує позивач. Колегія суддів враховує, що опис обставин правопорушення здійснюється на розсуд уповноваженої особи та має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, а вказана Інструкція № 512, як підзаконний нормативно-правовий акт, визначає перелік інформаційних даних, які можуть, а не повинні, міститися у постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

Крім того, дослідивши зміст постанови від 25.05.2023 серії АА № 00008830, колегія суддів зазначає, що остання окрім обов`язкових відомостей, передбачених ст. 283 КУпАП, містить також додаткову інформацію, передбачену Інструкцією № 512, зокрема відмітку про врахування похибки, формулу розрахунку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу (кількість осей; спарені колеса, відстань між осями, навантаження на кожну вісь та загальну масу).

Крім того, позивач, з яким помилко погодився суд першої інстанції, в обґрунтування протиправності спірної постанови, посилалися на норми Інструкції № 512 в редакції, яка на час виникнення спірних правовідносин вже не діяла.

Враховуючи, що обов`язкові вимоги до змісту постанови, які встановлено ст. 283 КУпАП, були дотримані відповідачем при її складанні, висновки суду першої інстанції стосовно невідповідності постанови від 25.05.2023 серії АА № 00008830 Інструкції № 512, як підстави для її скасування, є хибними.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Приписами ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження порушення позивачем п. 22.5 ПДР відповідачем до матеріалів справи надано витяг з програми АРМ аудиту стосовно зафіксованої події порушення, інформаційну карту габаритно-вагового контролю, фотографії транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірна постанова містить інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, а саме WIM 34, HS - WIM, L01/R01. Також зазначено серію та номер свідоцтва про повірку технічного засобу, строк його дії.TR001 35169 - № 27, 170-21 до 31.05.2022, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 63).

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 (далі по тексту - Порядок № 1174).

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163 (далі по тексту - Технічний регламент засобів вимірювальної техніки).

Положеннями п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки передбачено, що засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

На виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Як передбачено ч. 2 ст. 12 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», наукові метрологічні центри у сферах діяльності, визначених положеннями про них та нормативно-правовими актами, зокрема, проводять оцінку відповідності засобів вимірювальної техніки; проводять калібрування та повірку засобів вимірювальної техніки.

Частинами 1, 2 ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно- правовими актами.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Нормами п. 2 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки встановлено, що його дія поширюється на засоби вимірювальної техніки, зазначені у додатках 3-12, а саме автоматичні зважувальні прилади.

Відповідно до п. 114 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, виробник наносить знак відповідності і додаткове метрологічне маркування, передбачені Технічним регламентом, і під відповідальність призначеного органу, зазначеного в пункті 106 цього додатка, його ідентифікаційний номер на кожний окремий засіб вимірювальної техніки, який відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу, та застосовним вимогам Технічного регламенту.

З наявного в матеріалах справи сертифікату відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі HS WIM вбачається, що прилад: М-06 Київ-Чоп (на м. Будапешт через м. Львів, Мукачево і Ужгород), км 631+0100, Львівська область, L01, відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту.

За таких обставин, вищевказаний засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам чингого законодавства та міг використовуватися у сфері законодавчо регульованої метрології.

Посилання суду на закінчення 31.05.2022 дії свідоцтва про повірку технічного засобу WIM 34, HS-WIM, LO1/R01, яким 21.04.2023 зафіксовано правопорушення, як на підставу неприйняття зафіксованих ним даних, є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи з огляду на таке.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово був продовжений відповідними Указами Президента України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 № 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/ або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Отже, повірка вимірювального і зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю є дійсною та чинною на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України. Таким чином, пристрій, яким зважувався автомобіль позивача є належним чином сертифікований та відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки та Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», є справним та придатним до експлуатації.

Згідно з п.п. 12-15 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про:

засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

- місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

- дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на вісь, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на осі);

- фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

- відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Також, з аналізу положень Порядку № 1174 вбачається, що система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

Процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має наслідком - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а, відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зі змісту постанови від 25.05.2023 серії АА № 00008830 вбачається, що ОСОБА_1 , як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу VOLVO, модель FH 460, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5. ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,112 % (2,445 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Спірною постановою зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість осей 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між осями 1-2 - 3690 мм; 2-3 5890 мм; 3-4 1310 мм; 4-5 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 9201 кг, 2 13414 кг; 3 8212 кг, 4 7930 кг, 5 8404 кг; загальна маса - 47161 кг. Зазначені параметри відповідають тим, що містяться в автоматично сформованій інформаційній картці габаритно-вагового контролю (а.с.48).

Колегією суддів встановлено, що детальний опис показників (їх розшифрування), які автоматично формуються технічним приладом міститься у Протоколі взаємодії вагових комплексів/автоматичних пунктів габаритно-вагового контролю з програмним забезпеченням інформаційно-телекомунікаційної системи «Система автоматичної фіксації габаритно-вагового контролю транспортних засобів», наданому відповідачем до матеріалів справи.

Змістом інформаційної картки габаритно-вагового контролю підтверджено, що загальна маса транспортного засобу VOLVO, модель FH 460, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в момент вчинення правопорушення дорівнювала 47161 тон (weight-full), що свідчить про недотримання позивачем вимог, встановлених п. 22.5 ПДР, зокрема щодо допустимої загальної маси транспортного засобу 40 тон.

При цьому, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції № 512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Як зазначено в спірній постанові похибка пристрою для параметру загальної маси ТЗ становить 10% від фактичної маси ТЗ.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси ТЗ за постановою серії АА № 00008830 виглядає так: ((47161-40000)-(47161*10/100))/40000)100%=6,112 %, що є більшим на 2,445 тон ніж нормативно встановлена допустима загальна маса ТЗ (40,0 тон).

Зазначені показники відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.

Отже, враховуючи, що перевищення загальної маси ТЗ за постановою серії АА № 00008830 від 25.05.2023 склало 6,112 %, тобто понад 5%, але не більше 10%, розмір штрафу, обраний відповідачем 8500 грн, повною мірою відповідає санкції, передбаченій ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Слід врахувати, що інформація, яка міститься в автоматично сформованій технічним приладом картці габаритно-вагового контролю, а саме: пост М-06, км 631+000, напр. Мукачево ( НS-WIM, L01/R01), час: 2023-04-21 14:01:34, не містить розбіжностей з відомостями, зазначеними у спірній постанові.

Колегія суддів зазначає, що спірна постанова серії АА № 00008830 від 25.05.2023 містить посилання на загальнодоступний веб-сайт в мережі інтернет: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА000008830/, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі, використавши ідентифікатор доступу.

Так, суд апеляційної інстанції, перейшовши за вищевказаним посиланням, встановив, що в системі «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень» міститься фотографія, з якої можливо ідентифікувати автомобіль з номерним знаком НОМЕР_3 (1 фото), наближений номерний знак (2 фото), а також віддалене фото транспортного засобу в момент проїзду через пункт габаритно-вагового контролю 21.04.2023 о 14:01:34. (3 фото).

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наданими відповідачем до матеріалів справи фотографіями у сукупності з інформаційною карткою габаритно-вагового контролю, яка сформована 21.04.2023 о 14:01:34 (тобто саме в цей час відбулось зважування) підтверджується факт пересування автомобілю VOLVO, модель FH 460, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 через пункт зважування.

При цьому, висновки суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржуваної постанови з огляду на відсутність в розміщених на офіційному веб-сайті за посиланням, розміщеним в постанові, необхідного обсягу інформації (зокрема, відомостей про напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак причепу, напівпричепу, категорію та тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, фотографії державного номерного знака транспортного засобу) не відповідають дійсності, адже ані нормами КУпАП, ані нормами Інструкції № 512 не передбачено обов`язкового зазначення вказаних відомостей за відповідним інтернет-посиланням.

Колегія суддів зазначає, що подія та склад адміністративного правопорушення підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, є належним чином доведені та відображені у спірній постанові.

Колегія суддів зауважує, що посилання позивача на відомості про масу транспортного засобу, які наведені в товарно-транспортній накладній (CRM), відповідно до якої загальна маса транспортного засобу не перевищувала встановлених законодавством граничних норм під час перетину транспортним засобом державного кордону в пункті пропуску через державний кордон, жодним чином не спростовує наявність спірного правопорушення, оскільки недотримання вимог чинного законодавства в частині максимально дозволеної фактичної маси транспортного засобу у спірному випадку були зафіксовані під час проїзду автомобілю позивача дорогами України державного значення, а не під час перетину кордону.

Крім того, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних у такому документі.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, колегія суддів, дійшла висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132- 1 КУпАП, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови від 25.05.2023 серії АА №00008830 та закриття провадження по справі.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

Беручи до уваги вищенаведене, рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10.10.2023 у справі № 530/777/23 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10.10.2023 по справі № 530/777/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій