Справа № 580/4461/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4461/23 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Перша м`ясна компанія" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Перша м`ясна компанія" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

У С Т А Н О В И В :

Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Перша м`ясна компанія", в якому просило стягнути 60732,20 грн адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2022 році та 2235,14 грн пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем не було виконано норматив робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, та не сплачено самостійно адміністративно-господарські санкції та пеню, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 р. позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Перша м`ясна компанія" на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця особами з інвалідністю за 2022 рік в сумі 60732 (шістдесят тисяч сімсот тридцять дві) грн 20 коп. та пеню у сумі 2235 (дві тисячі двісті тридцять п`ять) грн 14 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Торговий дім" Перша м`ясна компанія" подало апеляційну скаргу, в якій вказує на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення норм матеріального/процесуального права, тому, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.12.2023.

07.12.2023, під № 47180 до суду від Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Розгляд апеляційної скарги 20.12.2023 відкладено до 17.01.2024.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

За матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Перша м`ясна компанія" () зареєстроване як юридична особа.

Листом від 31.05.2023 № 865/01-28, позивач повідомив відповідача про невиконання ним нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та необхідність провести оплату розрахунків сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті, у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік, надісланого відповідачу, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 13 осіб, таким чином середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ч.1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", повинна складати 1 особу.

Середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у роботодавця склала 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом.

Таким чином, станом на 2022 рік 1 робоче місце, призначене для осіб з інвалідністю, залишилось не зайнятим.

За недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю позивачем нараховано відповідачу адміністративно - господарські санкції у розмірі 60732,20 грн, виходячи з розрахунку розміру середньої річної заробітної плати.

Вважаючи наявними порушення з боку відповідача, що призвели до застосування до нього адміністративно-господарських санкцій, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 60732,20 грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2022 році та 2235,14 грн пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що доказів стосовно створення робочого місця для 1 особи з інвалідністю, подання відповідної звітності для інформування про створення такої вакантної посади, звернення осіб з інвалідністю за працевлаштуванням на підприємстві, або самостійного повідомлення підприємством не було надано. Черкаською філією Черкаського обласного центру зайнятості листом від 24.05.2023 №18.03-02/772 повідомило позивача на його запит, що протягом 2022 року від відповідача звітність форми 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" з відміткою про необхідність працевлаштування осіб з інвалідністю не надходила. Судом першої інстанції також було враховано, що відповідачем з 16.08.2022 надано державній службі зайнятості інформацію про наявність вакантної посади для особи, якій встановлено групу інвалідності, однак, фактично остання подана у продовж 2022 року лише 4 місяці, тому з врахуванням правила заокруглення до цілої одиниці, судом встановлено, що у відповідача фактично у 2022 році у відповідача працювало осіб з інвалідністю - 0 (4 місяці / 12 місяців = 0,33 особи, тобто, з урахуванням заокруглення становить 0 осіб).

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції необґрунтованими та помилковими, позаяк, оскільки до центру зайнятості подавалась звітність № 3-ПН про наявні вакантні посади для осіб з інвалідністю за місцем фактичної адреси діяльності (Київська область, с. Софіївка, вул. Велика Кільцева, 102-Б - договір оренди від 01.08.2022), втім, підприємство не може нести відповідальність у вигляді фінансових санкцій за незабезпечення уповноваженим державою органом заповнення вакансії. До того ж, позивача не надав відповідачу належного розрахунку адміністративно-господарських санкцій/пені.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Положення про Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 №129, передбачає, що Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

Так, спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року № 875-XII "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон № 875-ХІІ).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 18 Закону № 875-XII, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приписами ч. 1 - 3 ст. 19 Закону № 875-ХІІ, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Згідно змісту ст. 20 Закону № 875-ХІІ, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно - господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другої вказаної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він вжив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З наведеного слідує, що суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Колегія суддів наголошує на тому, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, відмова особи з інвалідністю від працевлаштування на підприємство, наявність протипоказань за станом здоров`я особи для роботи на відповідній посаді.

До навеедного, також слід врахувати й те, що згідно з п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VI "Про зайнятість населення", роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Отже, як правильно зауважив суд першої інстанції, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії, підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто, заходів для недопущення господарського правопорушення.

Слід звернути увагу на те, що, у даному випадку, доказів стосовно створення робочого місця для 1 особи з інвалідністю, подання відповідної звітності для інформування про створення такої вакантної посади, звернення осіб з інвалідністю за працевлаштуванням на підприємстві, або самостійного повідомлення підприємством відповідача не було надано, а інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю, з огляду на приписи Порядку № 70, роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом.

Черкаською філією Черкаського обласного центру зайнятості, листом від 24.05.2023 № 18.03-02/772 повідомило позивача на його запит, що протягом 2022 року від відповідача звітність форми 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" з відміткою про необхідність працевлаштування осіб з інвалідністю не надходила.

При цьому, на виконання п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону № 5067-VI, наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (далі - Порядок № 316).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 316, форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Тож, своєчасно та у повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто, заходів для недопущення господарського правопорушення.

Доказів стосовно створення робочого місця для двох осіб з інвалідністю, подання відповідної звітності для інформування про створення такої вакантної посади, звернення осіб з інвалідністю за працевлаштуванням на підприємстві, або самостійного повідомлення підприємством не було надано.

Посилання апелянта на те, що з 16.08.2022 до Києво-Святошинського районного центру зайнятості подана звітність за формою 3-ПН з наявністю вакансій для осіб з обмеженими можливостями (1 вакансія), колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що не звільняє від відповідальності, позаяк, Мінсоцполітики, у листах від 26.03.2017 №1/6-172, від 27.01.2009 № 1/6-30/06, зазначило, що норми стосовно працевлаштування осіб з інвалідністю будуть вважатися виконаними, якщо інвалід працював на підприємстві 6 місяців звітного року. За правилами заокруглення, якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення. Тому, якщо підприємству потрібна 1 особа з інвалідністю, то такий норматив вважатиметься виконаним, якщо особа з інвалідністю працювала 6 повних місяці звітного року, оскільки 6 (місяців): 12 (місяців) = 0.5 = 1 особа. У цьому ж випадку, відповідачем з 16.08.2022 надано державній службі зайнятості інформацію про наявність вакантної посади для особи, якій встановлено групу інвалідності, однак фактично остання подана у продовж 2022 року лише 4 місяці, тому з врахуванням правила заокруглення до цілої одиниці, судом встановлено, що у відповідача фактично у 2022 році у відповідача працювало осіб з інвалідністю - 0 (4 місяці / 12 місяців = 0,33 особи, тобто, з урахуванням заокруглення становить 0 осіб).

Так, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем щомісячно (відсутність системного підходу) подавались звіти за формою 3-ПН Звіт про наявність вакансій та вживались якісь інші активні дії задля виконання нормативу, при цьому, на переконання колегії суддів, подання підприємством за 4 місяці до кінця року звітності за формою 3-ПН з наявністю вакансій для осіб з обмеженими можливостями (1 вакансія), не може вважатися вчиненням активних дій по працевлаштуванню й виконанню нормативу, адже явно не забезпечить його виконання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ТОВ "Торговий дім" Перша м`ясна компанія" на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця особами з інвалідністю за 2022 рік у сумі 60732 (шістдесят тисяч сімсот тридцять дві) грн 20 коп. та пеню у сумі 2235 (дві тисячі двісті тридцять п`ять) грн 14 коп. До матеріалів адміністративної справи надано розрахунок суми адміністративного-господарських санкцій, середня річна заробітна плата штатного працівника 60732,20 грн, тому, за невиконання нормативу по працевлаштуванню 1 особи з інвалідністю, на відповідача має бути накладено адміністративно господарську санкцію в розмірі 60732,20 грн.

Посилання апелянта про ненадання позивачем відповідачу розрахунку адміністративно-господарських санкцій/пені, на переконання колегії суддів, не є підсатвою для відмови в задоволенні позову, позаяк, по перше, позивачем доведено невиконання відповідачем встановленого нормативу та відсутність активних дій, направлених на його виконання, по друге, апелянт не наводить доказів/обґрунтувань, у чому саме полягає неправильний обрахунок позивачем санкцій.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги товариства не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" Перша м`ясна компанія" - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 17.01.2024.