Справа № 400/13390/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/13390/23

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.,

повний текст судового рішення

складено 06.11.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Абович Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вознесенської окружної прокуратури на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року про повернення позовної заяви Вознесенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Прибужанівської сільської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Вознесенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області звернувся до суду з позовом до Прибужанівської сільської ради, в якому просив суд: зобов`язати Прибужанівську сільську раду вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту з обліковим номером 52930, що розташоване по вул.Одеська, 28, с.Прибужани, Вознесенський район, Миколаївська область.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що після початку повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України та введення на всій території України воєнного стану з 24.02.2022 року відповідачами не вжито вичерпних заходів, спрямованих на приведення захисної споруди цивільного захисту 52930 у стан, придатний для використання за призначенням для захисту населення.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року позовну заяву повернуто на підставі п.7 ч.4 ст.169 КАС України внаслідок відсутності підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Обґрунтовуючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством передбачено право ДСНС, як суб`єкта владних повноважень при застосуванні своєї компетенції, на звернення до суду виключно з позовами про застосування заходів реагування (п.48 Кодексу цивільного захисту). Оскільки Кодекс цивільного захисту України не передбачає повноважень ГУ ДСНС у Миколаївській області на звернення до суду із заявленими позовними вимогами, то прокурором у цій позовній заяві визначено позивачем орган, в особі якого він звернувся до суду, який не має права на звернення до суду з таким позовом.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вже зазичено вище, нормативною підставою для оскаржуваної ухвали суду першої інстанції стали положення п.7 ч.4 ст.169 КАС України, відповідно до якого позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Отже, для застосування цієї норми суду першої інстанції необхідно було встановити саме відсутність підстави для звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах держави.

В той же час, суд першої інстанції встановив факт відсутності у ГУ ДСНС у Миколаївській області права на звернення до суду із заявленими позовними вимогами, і з цих підстав дійшов висновку, що оскільки ГУ ДСНС не може бути позивачем у цьому позові, то і прокурор не має права звертатися до суду з таким позовом.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, оскільки вважає, що прокурор має право на звернення до суду з таким предметом позову в інтересах держави, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 3 - 5 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з абз.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Колегія суддів враховує, що органи Державної служби України з надзвичайних ситуацій законодавством не наділені повноваженнями на звернення з позовом про спонукання суб`єктів господарювання до приведення в належний стан і готовність до використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту. Але відсутність в органів ДСНС повноважень на звернення з таким предметом позову не позбавляє прокурора права на звернення з таким позовом, адже згідно ч.5 ст.53 КАС України у разі відсутності в органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, повноважень щодо звернення до суду, прокурор в такому випадку може набути статусу позивача.

Також колегія суддів звертає увагу на положення частин 1 та 2 ст.48 КАС України, згідно з якими суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про що суд повідомляє третю особу. Якщо позивач згоден на його заміну іншою особою, але така особа не згодна на участь у справі, суд залишає позовну заяву без розгляду, про що постановляється відповідна ухвала.

Отже, саме на адміністративний суд покладається обов`язок визначити вірний склад учасників справи, і у випадку необхідності здійснити заміну неналежної сторони на належну.

Також колегія суддів враховує правову позицію з цього питання, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №820/4717/16, згідно з якою спірні правовідносини обумовлені реалізацією прокурором передбачених КАС України та Законом України «Про прокуратуру» повноважень щодо захисту інтересів держави і спрямовані на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, у тому числі на забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я в разі військової агресії.

А відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 18.07.2018 року у справі №820/1382/17, прокурор може звернутись до суду на захист інтересів держави в особі суб`єкта владних повноважень у випадку, коли в такого суб`єкта відсутнє законне право на звернення з відповідним позовом до суду. В цій справі Верховний Суд констатована наявність у прокурора права на звернення до адміністративного суду із позовною заявою в інтересах ДСНС у справах про зобов`язання суб`єкта господарювання вчинити певні дії, направлені на виконання вимог Кодексу цивільного захисту України.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що Вознесенська окружна прокуратура має право подати такий позов в інтересах держави, а відсутність у ГУ ДСНС у Миколаївській області права на звернення до суду із заявленими позовними вимогами не може бути підставою для повернення такого позову на підставі п.7 ч.4 ст.169 КАС України.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушені норми процесуального права, що стало підставою для неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.315, ст.319, ст.320, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вознесенської окружної прокуратури - задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 18.01.2024 року

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька