Справа № 206/4063/12
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 206/4063/12

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Король О.П.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

15 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення компенсації за неотриманий продовольчий пайок,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2023 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа від 05.07.2013 року №206/4063/12 до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа по справі №206/4063/12 до виконання.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник, Військова частина НОМЕР_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив суд вказане судове рішення скасувати, визнати причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними та поновити пропущений строк.

На адресу суду надійшов письмовий відзив позивача на апеляційну скаргу відповідача, в якому викладені заперечення проти доводів апелянта та відповідно проти задоволення апеляційної скарги.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.03.2009 року Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу на постанову Замостянського районного суду м Вінниці від 14.03.2007 року в справі №22ц-2280/10 за позовом ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за неотриманий продовольчий пайок, яка в подальшому ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08.07.2010 року задоволена частково, а постанова Замостянського районного суду м. Вінниця від 14.03.2007 року по справі №22ц-2280/10 скасована. Справу направлено на новий розгляд в той же суд в іншому його складі.

11.06.2012 року Військовою частиною НОМЕР_1 подано заяву про поворот виконання рішення суду по справі № 2-а-901-2007, яка ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2012 року залишена без задоволення.

12.07.2012 року Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Замостянського районного суду м. Вінниця від 02.07.2012 року, яка ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.08.2012 задоволена повністю.

Судом скасовано ухвалу Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення та прийнято нову, якою заяву Військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 14.03.2007 року у справі № 2-а-901-2007 задоволено.

В порядку повороту виконання постанови Замостянського районного руду м. Вінниці від 14.03.2007 року у справі № 2-а-901-2007 зобов`язано ОСОБА_1 повернути Військовій частині НОМЕР_1 безпідставно стягнуту за скасованим судовим рішенням компенсацію за продовольче забезпечення в сумі 38143,63 гривень,

02.07.2013 року Військова частина НОМЕР_1 подала заяву про видачу виконавчого листа по справі №2а-901-2007 (206-4063-2012).

09.07.2013 року Військовою частиною НОМЕР_1 подано заяву про примусове виконання разом із виконавчим листом до Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції.

12.07.2013 року постановою головного державного виконавця було відкрито виконавче провадження.

29.05.2014 року постановою державного виконавця було повернуто виконавчий документ Військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із тим, що вжиті державним виконавцем заходи щодо виявлення майна виявились безрезультатними.

Виконавчий лист по справі №2а-901-2007 у період часу з 2014 року по 2019 рік неодноразово пред`являвся до виконання до органів державної виконавчої служби для примусового виконання та повертався у зв`язку із тим, що вжиті державним виконавцем заходи щодо виявлення майна виявились безрезультатними.

20.04.2021 року державним виконавцем Замостянського відділу ДВС міста Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вкотре винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Натомість, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2021 року визнано незаконною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №65209468 від 20.04.2021 року з підстав відсутності у Військової частини НОМЕР_1 поважних причин, що унеможливили пред`явлення виконавчого лист для виконання до органу державної виконавчої служби протягом трьох місяців від дня його повернення за постановою державного виконавця від 20.12.2019 року.

В подальшому, постановами державного виконавця від 21.01.2022 року та від 05.10.2022 року виконавчий документ ще двічі повертався Військовій частині НОМЕР_1 без виконання у зв`язку із тим, що був пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відмовляючи у задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції виходив з того, що у стягувача - Військової частини НОМЕР_1 , яка є державним органом і юридичною особою, в період з часу з моменту повернення виконавчого документа, не було поважних причин, що унеможливили пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом трьох місяців від дня його повернення за постановою державного виконавця від 20.12.2019 року.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.12 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (із змінами і доповненнями) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин справи.

Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Як слідує зі змісту заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також зі змісту апеляційної скарги, Військова частина НОМЕР_1 відзначає про вжиття всіх можливих дій щодо примусового виконання виконавчого листа протягом всього вказаного вище проміжку часу, проте, як зазначено нею, безрезультативність дії державного виконавця завадили вказаному.

Також, заявник відзначає, що Військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою і повністю фінансується за рахунок державного бюджету, не маючи власних коштів від господарської діяльності, та просить врахувати факт введення в Україні воєнного стану, що призводить до деяких складнощів, а саме проблем із фінансуванням, внаслідок чого Військова частина НОМЕР_1 розраховує на повернення коштів, які були сплачені по рішенню суду, яке було скасовано.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія зауважує, що виконавчий лист повернуто Військовій частині НОМЕР_1 без виконання постановою державного виконавця від 20.12.2019 року, а тому саме з цього часу починається перебіг строку на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Наразі, матеріали справи не містять ні доказів оскарження стягувачем дій державного виконавця щодо безрезультативності його дій в ході виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по справі №2а-901-2007, ні доказів звернення до суду з заявою щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При цьому, судова колегія відзначає про неодноразове безпідставне подання Військовою частиною НОМЕР_1 в 2022 році виконавчого листа по справі №2а-901-2007 до виконання, хоча, як було встановлено вище, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2021 року встановлено факт відсутності у Військової частини НОМЕР_1 поважних причин, що унеможливили пред`явлення виконавчого лист для виконання до органу державної виконавчої служби протягом трьох місяців від дня його повернення за постановою державного виконавця від 20.12.2019 року.

Стосовно введення воєнного стану на всій території Україні, то судова колегія зауважує, що останній введено в дію з 24.02.2023 року, однак до цього (більше ніж три роки), стягувач не звертався до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відтак, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що вказані заявником обставини вказують на відсутність у стягувача - Військової частини НОМЕР_1 , яка є державним органом і юридичною особою, в період з часу повернення виконавчого документа 20.12.2019 р. поважних причин, що унеможливили пред`явити виконавчий лист для виконання до органу державної виконавчої служби протягом трьох місяців від дня його повернення за постановою державного виконавця.

Такі дії скаржника вказують на несвоєчасність вжиття усіх належних заходів з метою примусового виконання рішення суду, у зв`язку із чим строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягувачем пропущено через власну бездіяльність.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не наведено поважних підстав пропущення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Інші належні та переконливі докази, які свідчать про зворотне, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов`язки цивільного характеру.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" та "Трух проти України").

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Повноваження вищих судових органів щодо перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Враховуючи зазначене, судова колегія резюмує, що причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є неналежне ставлення стягувача до своїх процесуальних прав та обов`язків, причини, наведені заявником для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, судом не можуть бути визнані поважними, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заяву слід вважати необгрунтованою та такою, яка задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене та враховуючи, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку при ухваленні оскаржуваного рішення про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.