Справа № 580/8390/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року справа № 580/8390/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 16 386,59 грн;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 16 386,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» та наказом начальника від 12.07.2021 № 115/ОС-21 був звільнений 12 липня 2021 року у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу). Однак, при звільненні позивачу не було виплачену компенсацію за неотримане речове майно. 18.02.2023 представником позивача - адвокатом Шевченко О.А. надіслано адвокатський запит до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань стосовно не виплати грошової компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 . Відповідач листом від 06.03.2023, який адвокат отримав 22.03.2023 (підтверджується конвертом з відбитком Укрпошти) повідомив про те, що у зв`язку з відсутністю фінансування немає можливості виплатити компенсацію. Разом з відповіддю на адвокатський запит відповідач надав Довідку форми № 7 про виплату грошової компенсації за належні до виплати предмети речового майна із зазначенням суми компенсації у сумі 16 386,59 грн та атестат № 1 на предмет речового майна відносно позивача. Проте, до теперішнього часу позивачу зазначену компенсацію не виплачено, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 з врахуванням вимог ст. 122 КАС України прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, надавши відзив на позовну заяву, де зазначив, що Державна установа «Черкаський слідчий ізолятор» визнає вимогу щодо не виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 16 386,95 грн, за незалежних від відповідача обставин. Відповідач як державна установа позбавлена права самостійно заробляти кошти та їх використовувати у відповідності до вимог Конституції України та Законів України, без належного та відповідного фінансово-грошового надходження коштів на рахунок установи з Державного бюджету України, як окремої категорії статті щодо адресної виплати особі компенсації. Відповідач матиме можливість у повному обсязі виконати свої зобов`язання щодо виплати позивачеві компенсації за неотримане речове майно одразу після отримання відповідних коштів з Державного бюджету України.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» та наказом начальника від 12.07.2021 № 115/ОС-21 був звільнений 12 липня 2021 року у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу).

При звільненні позивачеві не була виплачена компенсація за неотримане речове майно, що не заперечується відповідачем. Так само, відповідач не заперечує права позивача на отримання відповідної компенсації.

18.02.2023 представником позивача - адвокатом Шевченко О.А. надіслано адвокатський запит до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань стосовно не виплати грошової компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 .

Відповідач листом від 06.03.2023, який адвокат отримав 22.03.2023 (підтверджується конвертом з відбитком Укрпошти) повідомив про те, що у зв`язку з відсутністю фінансування немає можливості виплатити компенсацію.

Разом з відповіддю на адвокатський запит відповідач надав Довідку форми № 7 про виплату грошової компенсації за належні до виплати предмети речового майна із зазначенням суми компенсації у сумі 16 386,59 грн та атестат № 1 на предмет речового майна відносно позивача.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби" від 14.08.2013 № 578, затверджений Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі по тексту - Порядок № 578), який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Пунктом 2 Порядку № 578 визначено, що речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

Пунктом 3 Порядку № 578 визначено, що речове майно за цільовим призначенням є речовим майном поточного забезпечення, а за використанням поділяється на майно особистого користування та інвентарне майно.

Пунктом 23 Порядку № 578 визначено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви.

Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» відповідно до їх закупівельної вартості.

За приписами пункту 27 Порядку № 578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Відповідно до пункту 60 Порядку № 578 для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з довідкою Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» № 7 сума компенсації, яка підлягає виплаті позивачу за належні до видачі предмети речового майна складає 16 386,59 грн (а.с. 21).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача не заперечує факту набуття права позивачем на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно.

При цьому, доводячи необґрунтованість позовних вимог, відповідач вказує на відсутність коштів та той факт, що бюджетні асигнування на компенсацію за речове майно установі виділені не були.

Суд зазначає, що вказані доводи не ґрунтуються на нормах законодавства, яке регулює спірні правовідносини, оскільки виплата компенсації за неотримане речове майно не поставлена в залежність від наявності бюджетних асигнувань на відповідні цілі, а відтак не може бути підставою позбавлення позивача визначеного законом права на таку компенсацію.

Відсутність фінансового забезпечення не є обставиною, яка увільняла б відповідача від виконання обов`язку щодо виплати позивачеві компенсації за неотримане речове майно. У цьому контексті слід звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини щодо того, що державні органи не вправі посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань і виправдання своєї бездіяльності (до прикладу, рішення Кечко проти України, Сук проти України).

Отже, декларуючи певні правила проведення розрахунку при звільненні, держава також зобов`язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

У рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим, держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Таким чином, суд дійшов висновку, що після звільнення позивача зі служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України за ним зберігається право на грошову компенсацію вартості за невикористане речове майно, у зв`язку з чим бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачеві грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 16 386,59 грн, є протиправною.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 23.08.2019 у справі № 2040/7697/18 та від 30.07.2020 у справі № 820/5767/17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції відповідно до вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Державна установа «Черкаський слідчий ізолятор» як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності невиплати позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 16 386,59 грн.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 16 386,59 грн.

Зобов`язати Державну установу «Черкаський слідчий ізолятор» (вул. Благовісна 234, м. Черкаси, 18015, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 16 386,59 грн.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ