Справа № 543/763/23
Суддя: Левченко В. В.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 543/763/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В. В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В. Г.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до ГУНП в Полтавській області (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначалося, що 18 липня 2023 року о 10:43 в смт Оржиця по вул. Центральна, автомобіль під керуванням позивача було зупинено працівником поліції Харченком Ю.П., який виніс щодо нього оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення застосувавши до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 гривень за адміністративні правопорушення передбачені ч. 5

ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач стверджує, що його права були порушені, оскільки розгляд справи відбувся на місці зупинки, що фактично позбавило його можливості реалізувати свої права передбачені

ст. 268 КУпАП, зокрема правами на захист та ознайомлення із матеріалами справи. Водночас на думку позивача під час винесення оскаржуваної постанови порушено вимоги ст.ст. 251,

276 КУпАП, а саме не додано жодного доказу вчинення ним адміністративних правопорушень, крім посилання у п. 7 постанови на відео зі службової бодікамери, а також розгляд справи відбувся не за місцем розташування органу, уповноваженого за законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його теритроіальної юрисдикції, згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Крім того, позивач вказує, що оскаржувана постанова, хоча й об`єднує два правопорушення, однак не містить посилання на ст. 36 КУпАП. Також в ході розмови з працівником поліції позивач дізнався, що на автомобіль накладено арешт, однак в ході телефонної розмови з керівником виконавчої служби він вирішив питання щодо накладення арешту на автомобіль. До того ж позивач повідомив працівника поліції про наявність у нього посвідчення водія, яке у нього ніхто не вилучав, а також що на розгляді в апеляційному суді перебуває адміністративний матеріал щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому позивачу не відомо про прийняте рішення апеляційним судом, а тому він вважає безпідставним посилання на порушення ним п. 2.1 (а) ПДР. Разом з тим твердження працівника поліції, що позивач був не пристебнутий, не знаходить свого підтверження, оскільки скло автомобіля є тонованим. Під час складання оскаржуваної постанови працівник поліції вказав невірний номер будинку, в якому проживає позивач.

Таким чином, посилаючись на практику Верховного Суду, приписи законодавства, викладені обставини справи, позивач просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 03 серпня 2023 року адміністративну справу № 543/763/23 передано на розгляд до Чорнобаївського районного суду Черкаської області за підсудністю.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2023 року відкрито провадження у справі.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, відзив на позовну заяву не подав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Неявка учасників справи, повідомлених у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідні їм правовідносини.

18 липня 2023 року інспектором РПП СПД ВП № 2 Лубенського РВП лейтенантом поліції Харченком Ю. П. винесено постанову серії БАД № 659581 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення, а саме штраф у розмірі 20400,00 грн., за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відповідно до даної постанови позивач 18 липня 2023 року о 10:43 в смт Оржиця Лубенського району Полтавської області вул. Центральна, керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування Чорнобаївським районним судом від 22 лютого 2023 року на 1 рік, та був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.1 (а), 2.3 (в) ПДР.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Згідно з пп. «в» п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 5 ст. 121 КУпАП).

Частиною 2 ст. 36 КУпАП передбачено, шо якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Щодо твердження позивача про порушення працівником поліції вимог ст. 276 КУпАП суд зазначає наступне. Прийняття рішення № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року Конституційним Судом України передувало прийняттю Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Внесені зміни стосувались зокрема положень

ст.ст. 33, 221, 258, 276 КУпАП.

В свою чергу, питання стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місці вчинення», було доповнено та деталізовано положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення шляхом внесення змін в липні 2015 року, у відповідності до яких перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, викладений в ч. 1 ст. 258 КУпАП, доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції у відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07 листопада

2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі

ст. 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з правової позиції Верховного суду, яка викладена у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а, від 08 квітня 2020 року у справі № 337/346/17, від

15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 30 травня 2018 року у справі

№ 175/1982/16-а, то постанова повинна містить інформацію про фіксацію правопорушення. Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачений імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З дослідженої у судовому засіданні постанови вбачається, що у ній відсутня інформація про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеофіксацію, чи будь-які інші докази. При цьому у п. 7 постанови є посилання, що до постанови додається відео із службової боді камери. Відповідач у судове засідання не надав належних та допустимих доказів на підтвердження порушення пп. «в» п. 2.3. ПДР.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, є недоведеним.

Водночас у позовній заяві позивач просить скасувати оскаржувану постанову за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4

ст. 126 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ст. 247 КУпАП).

Так, судом встановлено, що постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 травня 2023 року у справі № 709/197/23 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 16 червня 2023 року у справі

№ 709/197/23, постанову Чорнобаївсього районного суду Черкаської області від 18 травня 2023 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишиено без змін, а апеляційну скаргу позивача - залишено без задоволення. Постанова апеляційного суду набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, на час винесення оскаржуваної постанови позивач був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік.

Водночас твердження позивача щодо порушення його прав на захист та ознайомлення з матеріалами справи не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається із копії оскаржуваної постанови, останній в п. 8 «Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за

ст. 289 КУпАП мені роз`яснено» поставив свій підпис, а також у п. 9 про отримання копії постанови.

Інші недоліки оскаржуваної постанови, а саме вказання невірної адреси, тобто номера будинку за яким проживає позивач, та відсутність посилання за ст. 36 КУпАП, суд вважає суто технічними і такими, що не спростовують вчиненого позивачем адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач підтвердив факт керування ним автомобілем, а тому суд дійшов висновку, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, таким чином підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 659581 від 18 липня 2023 року відсутні. На підставі вищевикладеного рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.

Повні найменування сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головне управління Національної поліції в Полтавській області, місцезнаходження: вул. Матвійчука Юліана, 83, м. Полтава, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. В. Левченко