Справа № 760/21771/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшого сержанта Фенченка Сергія Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з позовом до поліцейського Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшого сержанта Фенченка С.П., в якому просив скасувати постанову серії НК №060147 від 18.07.2018 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 07.08.2019 позов задоволено частково, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК №060147 від 18.07.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП. В решті позовних вимог відмовлено.

Позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинського відділу ГУ НП в Київській області судових витрат на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2023 року вказану заяву задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинського відділу поліції ГУ НП в Київській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. В іншій частині вимог заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якому просить його скасувати та ухвалити нове, про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинського відділу поліції ГУ НП в Київській області судові витрати на правову допомогу в розмірі 30000,00 грн. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд не може самостійно зменшувати розмір таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. Будь-які його письмові пояснення щодо питання розподілу судових витрат матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, не вирішення судом питання про судові витрати є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 наведеної статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат пов`язаних із розглядом справи позивачем подано до суду копії договору №15/08-2018 про надання правової допомоги, укладений 15 серпня 2018 року між Адвокатським бюро «ОСАДЧИЙ ТА ПАРТНЕРИ», в особі керуючого адвокатським бюро Осадчого А.М. та гр. ОСОБА_1 , акту №1 від 10.10.2019 приймання-передачі виконаних робіт, квитанції від 10 жовтня 2019 року №57, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5016/10, виданого 13 серпня 2012 року, посвідчення адвоката, ордер серії КС №461806 від 10 жовтня 2019 року (а.с.63-69 т.1).

Відповідно до пункту 5.1 договору №15/08-2018 про надання правової допомоги від 15 серпня 2018 року, розмір гонорару (винагороди) Адвокатського бюро, за надання юридичних послуг Клієнту передбаченої умовами даного договору та укладених до нього додатків, становить 3000 грн, за одну годину роботи Адвокатського бюро, із розрахунку, що одна година становить 60 хв.

Згідно з квитанцією від 10 жовтня 2019 року №57 позивачем ОСОБА_1 сплачено Адвокатському бюро «Осадчий та Партнери» 30000,00 грн.

Відповідно до Акту від 10 жовтня 2019 року №1 приймання-передачі виконаних робіт (надання правової допомоги) до договору про надання правової допомоги від 15 серпня 2018 року №15/08-2018 загальний обсяг часу, у межах якого Адвокатським бюро «ОСАДЧИЙ ТА ПАРТНЕРИ» фактично надано Клієнту правову допомогу (тобто обсяг часу, який Адвокатським бюро було витрачено для виконання робіт, спрямованих для надання Клієнту правової допомоги) складає 10 годин. Розмір гонорару (винагороди) за фактично надану правову допомогу складає 30000 грн (виходячи із наступного розрахунку: 3000*10 = 30000 грн).

Вказаний акт містить інформацію про надані позивачу послуги, зокрема: аналіз наданих документів - 30 хв., пошук та аналіз позитивної судової практики - 3 год., пошук, роздруківка та підготовка додатків до позовної заяви - 1 год., надання в усній формі правової інформації, консультацій та роз`яснень - 1 год. 30 хв., підготовка та написання позовної заяви - 4 год.

Частина 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 19 наведеного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 цього Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №640/15803/19, від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, які мають бути враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.

Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц дійшла висновку, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у вказаній справі зазначила про необхідність надання оцінки виключно тим обставинам, щодо яких сторона має заперечення.

Разом з тим у наведеному рішенні Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Разом з тим, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.09.2022 у справі №640/16093/21 викладено правовий висновок, що в будь-якому випадку, суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість. Частиною четвертою ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Щодо заперечення іншої сторони відносно заявленої суми компенсації, то в матеріалах справи відсутні докази направлення судом першої інстанції цієї заяви відповідачу для реалізації його права подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, висловити свою позицію з цього питання та надати необхідні докази. Надаючи оцінку вказаним обставинам та письмовим доказам на їх підтвердження суди попередніх інстанцій не надали оцінку відповідності розміру витрат на оплату послуг адвоката критеріям, встановленим частиною п`ятою статті 134 КАС України, зокрема, чи заявлена представником позивача до відшкодування сума витрат є співмірною із наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, критеріям їх реальності та розумності.

Отже, з урахуванням наведеної позиції Верховного Суду, у випадку відсутності доказів направлення відповідачу заяви про розподіл судових витрат, суд зобов`язаний самостійно дослідити подані докази судових витрат та перевірити їх на предмет обґрунтованості та співмірності з метою вирішення питання про наявність підстав для їх зменшення.

Судом встановлено, що в рамках даної справи відповідачем є поліцейський Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старший сержант Фенченко С.П., в той час, як судові витрати позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинського відділу ГУ НП в Київській області, посадовою особою якого був відповідач на момент виникнення спірних правовідносин.

В той же час, матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідний примірник заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат був ним направлений на адресу відповідача, або на адресу Києво-Святошинського відділу ГУ НП в Київській області, що позбавило їх можливості подати власні заперечення на таку заяву і звернутись до суду із клопотанням про зменшення заявленої до відшкодування суми витрат на правничу допомогу.

Вказана обставина та те, що орган, за рахунок бюджетних асигнувань якого позивач просить стягнути понесені ним витрати, не є стороною у справі, надали суду першої інстанції можливість самостійно дослідити заявлену до відшкодування суму витрат на правничу допомогу на предмет її співмірності зі складністю справи, обсягом наданих послуг, ціною позову та іншим критеріям, визначеним у ч.5 ст.134 КАС України.

Суд першої інстанції, зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню на користь позивача зазначив, що підготовка позовної заяви не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи обсягом в 10 годин, з огляду на незначну складність вказаної справи та сталу судову практику у даній категорії справ, в т.ч. і суду касаційної інстанції. Опрацювання правової позиції у справі не вимагає значних затрат часу. Окрім того, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що не вимагає безпосередньої участі сторін. Процесуальні документи у справі є однотипними, а тому також не потребують значної затрати часу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума компенсації витрат на правничу допомогу не є належним чином обґрунтованою, у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, внаслідок чого наявні підстави для її зменшення та стягнення на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, яка буде співмірною заявленим позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, враховуючи, що дана справа належить до окремої категорії справ незначної складності щодо яких положеннями КАС України встановлено спрощену та прискорену процедуру розгляду. Також суд звертає увагу на незначну ціну позову, яка становить 425,00 грн (розмір штрафної санкції, застосованої до позивача оскаржуваною постановою серії НК №060147), відсутність впливу вирішення справи на репутацію сторони, публічного інтересу до справи.

А враховуючи обсяг та зміст позовної заяви та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що наведений в акті №1 приймання-передачі виконаних робіт від 10.10.2019 обсяг наданих послуг та витрачений адвокатом час є значно завищеним.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 15 січня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма