Справа № 156/1381/23
Суддя: Малюшевська І. Є.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/1381/23
Провадження № 2-а/156/1/24
Рядок статзвіту № 129
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2024 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Малюшевської І.Є.,

з участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі адміністративну справу № 156/1381/23

за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Назарук Юлія Володимирівна

до Головного управління Національної поліції у Волинській області,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГАБІ №196080 від 19.11.2022 року

учасники процесу:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Назарук Ю.В.,

представник відповідача Головного управління Національної поліції України у Волинській області Сайко В.П.,

в с т а н о в и в :

І. Зміст спору

29.12.2023 року позивач через свого представника адвоката Назарук Ю.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 19 листопада 2022 року поліцейським СРПП Володимирського РВП Сайком Віктором Петровичем було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №169080 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності в порядку визначеному ст. 183 КУпАП. Представник позивача вважає, що постанова серії ГАБІ №196080 від 19.11.2022 року про адміністративне правопорушення винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою, оскільки з описової частини даної постанови вбачається, що 19 листопада 2022 року близько 19 год 35 хв. ОСОБА_1 , будучи за місцем проживання здійснив, завідомо неправдивий виклик поліції, саме: повідомив про подію, якої насправді не було, а постанова не містить опису так званої події, котрої не було, тобто містить лише загальні розмиті поняття. Попередньо, 18 листопада 2022 року позивач звернувся до Володимирського РВП ГУНП у Волинській області щодо погроз з боку його дружини ОСОБА_2 та її брата ОСОБА_3 (котрий є військовослужбовцем та служить за контрактом у 14 бригаді). Погрози вбити гр. ОСОБА_1 супроводжувались твердженнями наступного змісту «прострелити коліна ОСОБА_1 , а потім його вбити». По приходу додому того ж дня, дружина гр. ОСОБА_1 вкотре почала його ображати, обзивати, погрозами виганяти з помешкання тощо. Через що позивач вимушений був викликати працівників поліції. Було складено протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, працівниками поліції також було проведено профілактичну бесіду з подружжям та відібрано пояснення, обидвоє пообіцяли до судового розгляду не вчиняти протиправних дій відносно один одного. Попри це, гр. ОСОБА_2 почала вдома вживати спиртні напої разом і подругою та вела себе некоректно відносно позивача, після чого гр. ОСОБА_1 був змушений знову викликати працівників поліції. Варто зауважити, що гр. ОСОБА_1 страждає від проявів епілепсії, про що повідомив як дружину, так і працівників поліції. Певного мірою під час виїзду працівники поліції вели себе некоректно відносно заявника, дружина провокувала та спричиняла додаткові скандали, що призвело до епіприступу.

19 листопада 2022 року позивач по приходу додому з аптеки виявив, що з квартири зник новий унітаз в упаковці, в котрому гр. ОСОБА_1 заховав заощадження зі значною сумою коштів. Дружина ОСОБА_2 повідомила, що даний унітаз вона вивезла, а після погроз та приниження в черговий раз гр. ОСОБА_1 був вимушений знову ж таки викликати працівників поліції. Так, по приїзду працівників поліції ними було начебто з`ясовано обставини справи, обізвано заявника «параноїком» та повідомлено, що відносно останнього буде складено протокол про адміністративне правопорушення (при цьому не роз`яснено яке саме). При складанні вищевказаного протоколу деякі графи було пропущені, не вказано дат тощо. Сам же примірник протоколу не було надано особі для ознайомлення.

24 листопада 2022 року гр. ОСОБА_1 у Володимирському РВП ГУНП у Волинській області написав ряд скарг: відносно ОСОБА_4 , який неналежно розглядає матеріали про раніше написаних заявах (зареєстрована в ІТС ІПНП «Єдиний облік» Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області за № 8959 від 24.11.2022); відносно ОСОБА_4 , який отримав кошти від дружини гр. ОСОБА_2 , та неналежно веде справу (зареєстрована в ІТС ІПНП «Єдиний облік» Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області за № 8956 від 24.11.2022); відносно ОСОБА_5 , який отримав кошти від дружини гр. ОСОБА_2 (зареєстрована в ІТС ІПНП «Єдиний облік» Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області за №8957 від 24.11.2022). За результатом розгляду було встановлено факт недотримання та порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні п.1-2 ч.1, 3 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», ч.1 ст. 1 р.І ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого ЗУ від 15.03.2018 №2337 VІІІ, абз.1, 2, 3, 6, 7, 9 ч.1 р.ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.2, р.ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1016 капітаном поліції ОСОБА_6 (попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни та вказати, що у разі допущення ним аналогічних порушень службової дисципліни, такі дії будуть враховані під час проведення наступного службового розслідування, що вплине на визначення виду дисциплінарного стягнення).

За результатом розгляду було встановлено факт недотримання та порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні п.1-2 ч.1, 3 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», ч. 1 ст. 1 р. І ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого ЗУ від 15.03.2018 №2337VІІІ, абз. 1, 2, 3, 6, 7, 9 ч.1 р.ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2066 №1179, п.2, р.ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена Наказом МВС України 18.12.2018р. № 1026 капітаном поліції ОСОБА_7 (попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни та вказати, що у разі допущення ним аналогічних порушень службової дисципліни, такі дії будуть враховані під час проведення наступного службового розслідування, що вплине на визначення виду дисциплінарного стягнення).

Враховуючи вищевикладене, сторона позивача не погоджується із постановою, яку вважає необґрунотованою та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, та просить таку скасувати, а справу щодо позивача закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача також просить поновити позивачу строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення у зв`язку із тим, що про наявність постанови серії ГАБІ №169080 від 19.11.2022 року позивач ОСОБА_1 фактично дізнався лише 14 грудня 2023 року, коли звернувся із заявою до Володимирського ВДВС у Володимирському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та особисто отримав копію такої. Зважаючи на такі обставини, представник позивача просить визнати причини пропуску строку на оскарження поважними та поновити такий.

ІІ. Пояснення учасників справи

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, 18.11.2022 року дружина почала ображати, обзивати і погрожувати йому фізичною розправою. ОСОБА_1 хотів вирішити спір з дружиною у правовому полі, тому того дня вперше викликав поліцію. На виклик приїхав наряд у складі двох поліцейських, один з яких ОСОБА_8 пояснив йому, що проблеми з дружиною можна вирішити у правовому полі і склав на нього протокол від 18.11.2022 року. В той час другий поліцейський пішов розмовляти з дружиною до авто на вулицю. За наслідками розгляду цього протоколу суд закрив провадження.

19.11.2022 року він прийшов додому і помітив, що немає належного йому нового унітазу, який коштує 12 000 гривень. Так, як він фактично проживає в смт. Іваничі, з квартири в м. Володимир він хотів забрати хоч якесь майно, набуте за 12 років спільного життя з дружиною ОСОБА_9 . На його запитання де унітаз ОСОБА_9 сказала, що винесла його майно з якимось ОСОБА_10 . Він викликав поліцію та повідомив, що дружина вчиняє домашнє насильство: ображає його через наявність у нього хвороби. Він також казав дружині, що вона алкоголічка і вживає спиртні напої, хоча їй це протипоказано. Між ним та дружиною був словесний конфлікт, і він не хотів вчинення насилля ні з його сторони, ні зі сторони дружини, він також не хотів допустити вчиняти неправомірних дій вдарити дружину чи образити внука, тому і викликав поліцію. На виклик приїхав другий екіпаж поліції в складі Яцківа та ОСОБА_5 . Працівникам поліції він повідомив, що у зниклому унітазі були його особисті кошти у розмірі 10000 євро, на що працівники поліції пояснили, що треба викликати службу розшуку, однак таку працівники поліції не викликали, а на власний розсуд вирішили поспілкуватися з його дружиною ОСОБА_2 . Згодом працівник поліції виявив у шафі у сусідній кімнаті запакований в коробці унітаз. Поки ОСОБА_1 писав пояснення, працівник поліції ОСОБА_11 спілкувалися з дружиною. Після розмови з дружиною ОСОБА_11 почав звинувачувати ОСОБА_1 у тому, що в нього параноя і що він використовує поліцію не за призначенням, а також висловлювати особисту думку, що не бачить морального приниження, а що має місце крадіжка нового унітазу за 12000 грн і коштів. На такі слова поліцейського ОСОБА_1 висловлював заперечення, оскільки має право захищати свої права у всіх відношеннях моральних, фізичних, майнових і, щоб вияснити, чи ОСОБА_1 правий, існує слідство. А щоб вияснити чи дії ОСОБА_1 є неправомірними, то, на думку позивача, потрібно провести дізнання щодо правомірності таких дій. ОСОБА_1 заперечував, а працівник поліції ОСОБА_5 , не встановлюючи фактичних обставин, виписав протокол за неправомірний виклик поліції, не пояснивши за що його притягнуто до відповідальності та не роз`яснивши його прав.

Позивач ствердив, що 19.11.2022 року він знав про те, що працівник поліції виніс щодо нього постанову за неправомірний виклик поліції. ОСОБА_1 відмовився отримувати оскаржувану постанову, бо не знав за що таку винесено працівником поліції. Однак позивач не був обізнаний з необхідністю підписатися за отримання вказаної постанови і оскаржити таку до суду.

Разом з тим, на наступний день ОСОБА_1 звернувся до начальника поліції із заявою зверненням, що ОСОБА_5 виписав на позивача неправомірний протокол. Керівник поліції його запевнив, що буде прийняте рішення, про яке повідомлять ОСОБА_1 . Поштовим зв`язком копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, оскільки на наступний день його виселили з квартири в м. Володимир і він переїхав в смт. Іваничі. Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав лише 19.12.2023 року після того, як йому арештували пенсійний рахунок.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою.

Представник позивача Назарук Ю.В. у судовому засіданні позов підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві та пояснила, що вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки не містить опису обставин та події, тому не можна критично встановити чи дійсно мала місце така подія. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, оскаржувану постанову скасувати, а справу закрити.

Представник відповідача Сайко В.П. у судовому засіданні пояснив, що того дня вони приїхали на виклик 19 листопада 2022 року про вчинення домашнього насильства відносно заявника ОСОБА_1 і що вчиняє домашнє насилля його дружина так, як вкрала унітаз вартістю 12 000 грн. Приїхали на місце виклику, двері відчинив заявник, який у квартирі перебував сам, дружини в приміщенні не було. Згодом прийшла дружина, і заявник почав її ображати. Між подружжям почався конфлікт. Щоб попередити суперечку ОСОБА_5 відійшов з дружиною в іншу кімнату, а ОСОБА_1 залишився з поліцейським ОСОБА_12 , оскільки бажав самостійно надати та написати пояснення. Дружина в стані алкогольного сп`яніння не перебувала. Він спілкувався з дружиною, і згодом ОСОБА_2 зателефонувала своїй дочці, яка прийшла до квартири. ОСОБА_2 розповіла, що бажає оформити доручення на дочку на розпорядження квартирою, оскільки з ОСОБА_1 у шлюбі ніколи не перебувала, а він має до неї майнові претензії. Домашнього насилля відносно заявника вчинено не було, оскільки цивільна дружина бажала, щоб ОСОБА_1 виїхав з квартири, а в суді вияснили свої цивільно-правові відносини стосовно зробленого у квартирі ремонту. Протокол про вчинення домашнього насильства не був складений у зв`язку з тим, що він не вбачав вчинення такого відносно ОСОБА_1 ОСОБА_2 пояснила, що до війни вони з ОСОБА_1 ще проживали разом, однак після початку війни вона проживає в Республіці Польща і вона попереджала його про необхідність покинути житло. ОСОБА_5 вважає, що правомірно склав постанову відносно ОСОБА_1 . На ОСОБА_5 було накладено дисциплінарне стягнення щодо події, яка сталася 19.11.2022 року за нечітке зображення з бодікамери. Вважає оскаржувану постанову такою, що відповідає вимогам закону, а позовні вимоги безпідставними, у зв`язку з чим у задоволенні позову просив відмовити.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 03.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, при цьому суд дійшов висновку, що позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, однак підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними достатньо, оскільки на даній стадії, за відсутності інших доказів формування іншого висновку було б передчасним та порушило б право позивача на доступ до правосуддя. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ст.ст. 262-263 КАС України та відповідно до вимог ст. 286 КАС України з викликом сторін по справі. Також вказаною ухвалою суду витребувано з Головного управління Національної поліції у Волинській області матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. 08.01.2024 року на електронну адресу суду надійшли копії таких документів.

У судове засідання, призначене на 10.01.2024 року позивач не з`явився. У зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача та з урахуванням того, що позивач бажає особисто брати участь у судовому засіданні, розгляд справи відкладено на 16.01.2024 року.

У судове засідання, призначене на 16.01.2024 року всі учасники процесу з`явилися.

У судовому засіданні 16.01.2024 року суд виніс на обговорення питання щодо уповноваження поліцейського СРПП Володимирського РВП старшого сержанта Сайка В.П. діяти від імені відповідача ГУНП у Волинській області у зв`язку із відсутністю у нього документів, що підтверджують його повноваження, як представника відповідача (довіреності від імені юридичної особи). Позивач та представник позивача не заперечили щодо участі у розгляді справи поліцейського СРПП Володимирського РВП старшого сержанта Сайка В.П. без належного підтвердження повноважень на представлення інтересів відповідача ГУНП у Волинській області. Враховуючи думку сторони позивача, з метою незатягування строків розгляду даної справи та забезпечення принципу змагальності сторін, суд допустив до участі поліцейського СРПП Володимирського РВП старшого сержанта Сайка В.П. як представника ГУНП у Волинській області до розгляду адміністративної справи № 156/1381/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Волинській області про скасування постанови серії ГАБІ № 196080 від 19.11.2022 року, яка особисто ним складена, як уповноваженою особою.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

19 листопада 2022 року поліцейським СРПП Володимирського РВП Сайко Віктором Петровичем винесено постанову серії ГАБІ № 169080, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень. Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови вказана посадова особа органу поліції встановила, що 19.11.2022 року близько 19 год 35 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме повідомив про подію, якої не було.

У постанові серії ГАБІ № 169080 від 19.11.2022 року також вказано, що ОСОБА_1 відмовився отримувати копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та що таку надіслано правопорушнику 19.11.2022 року рекомендованим листом за вих. № 18928/52/01-2022 (а.с.11).

З рапорту № 850 від 19.11.2022 року слідує, що 19.11.2022 року о 19:35 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.11.2022 року о 19:34 год від заявника ОСОБА_1 надійшло повідомлення, що за адресою АДРЕСА_1 його дружина в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насилля та сварку щодо сантехніки, яку він придбав за 12 000 грн. Подія зареєстрвоана за № 94243286 від 19.11.2022 року (а.с.45).

16.01.2024 року під час судового засідання ОСОБА_1 та поліцейський СРПП Володимирського РВП Сайко В.П. долучили до матеріалів адміністративної справи DVD-диск із відезаписами з місця події, яка відбулася 19.11.2022 року (а.с.23). З відеозаписів судом встановлено таке: на відеозаписі № 00000__0006А із нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано наступні обставини: прибувши на місце події працівники поліції зайшли до квартири. ОСОБА_1 оголошує, що дата 19.11.2022 року 19:44 година. Працівники поліції позивачу представилися ОСОБА_12 та ОСОБА_5 . Надалі ОСОБА_1 заявив працівникам поліції, що з дружиною в шлюбі не перебуває, квартира належить дружині. Він просить у дружини, щоб та повернула йому гроші за зроблений ним євроремонт, вартість якого складає 1 млн грн, однак вона на це не погоджується. Всі його речі дружина викидає і щоб не вчиняти неправомірних дій щодо дружини, він викликав працівників поліції. 19 листопада 2022 року він, прийшовши додому, виявив відсутність належного йому унітазу, який коштує 12 000 грн чи 18000 грн. На запитання де його майно дружина повідомила, що унітаз виніс таксист ОСОБА_13 , а згодом сказала, що унітаз вивіз зять. На запитання працівників поліції ОСОБА_1 повідомив, що стосовно нього вчиняють моральне насильство, зокрема, працівник поліції ОСОБА_14 , який стояв над ним і питав де він взяв гроші. Працівники поліції пояснюють що ОСОБА_1 у повідомленні на лінію 102 не вказав, що у нього вкрали унітаз, оскільки на подію за фактом крадіжки - кримінального правопорушення виїжджає оперативно-слідча група, а на подію за фактом адміністративного правопорушення виїжджає група реагування патрулів. Згодом прийшла співмешканка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . ОСОБА_1 продовжує надавати пояснення працівникам поліції, у яких вказує, що його співмешканка вчиняє на нього тиск і хоче, щоб він помер. ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 погрожує йому фізичною розправою та матюкається на нього. ОСОБА_2 в той же час стверджує, що домашнього насильства не вчиняє, оскільки тільки прийшла додому і вперше за день побачила ОСОБА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та працівники поліції прослуховують аудіозапис розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка проходить не на підвищених тонах та без нецензурної лайки зі сторони співрозмовників. За наслідками прослуховування аудіозапису розмови працівник поліції констатує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулася розмова і станом на сьогодні домашнього насильства немає. Надалі ОСОБА_1 почав писати письмові пояснення, а ОСОБА_2 з другим працівником поліції вийшли до іншої кімнати. ОСОБА_1 у розмові з працівником поліції стверджує, що його гідність, як громадянина України, принижують, його грабують. Працівник поліції пояснює ОСОБА_1 в чому полягає суть домашнього насильства, на що ОСОБА_1 вказує, що вважає домашнім насильством крадіжку належного йому майна.

На відеозаписі № 00000_111911302_0008А зафіксовано власноручне написання ОСОБА_1 письмових пояснень.

Із відеозапису № 00000_111911803_0009А слідує, що ОСОБА_1 оголошує працівнику поліції написані ним письмові пояснення.

На відеозаписі № 00000__0010А зафіксовано розмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з працівниками поліції з приводу обставин крадіжки унітазу. Надалі працівник поліції оголошує ОСОБА_1 про те, що стосовного нього буде винесено постанову за статтею 183 КУпАП у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 здійснив неправдивий виклик працівників поліції. Роз`яснено строки оскарження такої постанови та про строк для добровільної сплати штрафу. Надалі зафіксовано заповнення працівником поліції постанови відносно ОСОБА_1 .

На відеозаписі № 00000__0011А зафіксовано оголошення працівником поліції ОСОБА_1 про винесення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП за неправдивий виклик працівників поліції та накладення на нього стягнення у виді мінімального штрафу у розмірі 850 гривень. Також роз`яснено право ОСОБА_1 на оскарження винесеної постанови протягом десяти днів, та вказано про право ОСОБА_1 скористатись послугами адвоката. ОСОБА_1 відмовився отримати примірник винесеної постанови мотивуючи тим, що в такій не вказано за що його притягнуто до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 стверджував працівнику поліції, що той не роз`яснив йому його права. Надалі працівник поліції повідомив, що копію постанови буде надіслано йому поштовим зв`язком.

На відеозаписі № 2022_1119_211707_007 зафіксовано як ОСОБА_2 показує працівнику поліції синці на руці, стверджуючи, що такі наніс їй ОСОБА_1 . Надалі ОСОБА_2 надає пояснення щодо спільного проживання з ОСОБА_1 .

На відеозаписі № Whats App Video 2022-12-01 at 16.32.58 зафіксовано обставини виявлення у шафі унітазу, у якому захованих грошових коштів не було.

Під час винесення працівником поліції оскаржуваної постанови ОСОБА_1 будь-яких клопотань не подавав та не оголошував.

У судовому засіданні наданий позивачем ОСОБА_1 диск із відеозаписом з місця події не досліджувався, оскільки позивач зазначив суду, що диск із аудіозаписом, який міститься на наданому ним диску є аналогічним відеозаписам, наданим поліцейським СРПП Володимирського РВП Сайком В.П., які були досліджені у судовому засіданні.

Будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

Будь-які письмові докази про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови у період з 19.11.2022 року по 19.12.2023 року у матеріалах справи відсутні.

Позивач заперечує факт вчинення ним вищевказаного правопорушення з підстав недоведеності його вини, про що зазначив у позові.

V. Застосоване законодавство та висновки суду

Суд, заслухавши пояснення усіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Санкцією ст. 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а саме - завідомо неправдивий виклик поліції.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, з огляду на зміст п.1 ст. 247 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час дослідження відеозапису з місця події представник позивача Назарук Ю.В. зауважила, що з відеозапису прослідковується наявність порушень з боку працівників поліції, адже працівники поліції на виклик на лінію 102 з приводу вчинення домашнього насильства повноважні лише фіксувати факт вчинення домашнього насильства, законом їм не кореспондується обов`язок встановлювати чи відбулась така подія чи ні, це прерогатива суду і перебирати на себе такі функції є недопустимим. Представник позивача вважає, що в даному випадку працівники поліції повинні були скласти протокол про адміністративне правопорушення про вчинення домашнього насильства. Разом з тим працівниками поліції було підведено під те, що психологічне насильство може мати форму лише нецензурної лайки адресовану на жертву. Попри це чинним законодавством України та судовою практикою психологічне насильство має деякі підвиди і в деяких контекстах воно дійсно має цілком лояльний ефект, що нецензурна лайка просто не застосовується. Одним із видів психологічного насильства є газлайтинг у даному випадку приниження з приводу того, що позивач є особою з інвалідністю, має певні недоліки і вади здоров`я. У даному випадку працівники поліції факт домашнього насильства просто не зафіксували, а тому суд не мав змоги оцінити такий факт.

З цього приводу суд вважає необхідним наголосити, що перш за все, насильством є застосування силових методів, або психологічного тиску за допомогою погроз, свідомо спрямованих на слабких або тих, хто не може чинити опір, тобто перш за все це будь-яке застосування сили щодо беззахисних. Для визнання факту домашнього насильства слід звернутися до його ознак, якими є умисність - тобто наявність в діях наміру, спрямованого на досягнення бажаного результату; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство по відношенню до своєї жертви. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною потреб, інтересів, соціальних установок, планів тощо у свідомості окремої особи, яке виникає в міжособистісних взаємодіях окремих осіб чи груп. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Для конфлікту як способу взаємодії характерним є баланс (рівність) сил між його учасниками, владний баланс (симетричні відносини), що характеризується здатністю кожної зі сторін однаково впливати на процес конфлікту, відносною рівністю фізичних сил, соціально-психологічної адаптованості, соціального статусу, стану здоров`я, ментального розвитку тощо. Різниця між конфліктом та насиллям, за вчинення кого передбачена відповідальність, полягає у тому, що у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір. При цьому маніпуляції можуть бути як стилем поведінки в конфлікті так і проявами домашнього насильства (наприклад: газлайтинг - певні примушування постраждалої сумніватися в своїй адекватності та/чи в адекватності свого сприйняття навколишнього середовища, віктімблейдинг - явище/поведінка, в основі якої знаходиться звинувачення постраждалої у провокування насильства щодо неї або в тому, що відносно неї було вчинено насильство ). Самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, при цьому такі дії повинні викликати у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Згідно із ст. 10 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать, зокрема, виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України.

Відповідно до ч. 4 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, у разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення. При цьому механізм кваліфікації адміністративних правопорушень це комплексна система, що подає уявлення про основні складові частини, функціональну побудову й порядок процесу кваліфікації адміністративних правопорушень. Слід зазначити, що кваліфікація адміністративного правопорушення це певна пізнавально-оцінна діяльність, розумовий процес, при якому використовуються певні прийоми та беруться до уваги особливості певних адміністративно-правових ситуацій.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису слідує, що працівники поліції виїхали на місце події та з`ясували, що факт вчинення домашнього насильства місця не мав, між позивачем та його цивільною дружиною виникла звичайна побутова суперечка на ґрунті довготривалого конфлікту з приводу житла. За наслідками встановлених обставин, працівники поліції здійснили кваліфікацію дій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за наслідками чого дійшли висновку, що повідомлена ОСОБА_1 на спецлінію «102» подія не мала місця, а тому кваліфікували його дії як завідомо неправдивий виклик. Таким чином, судом не встановлено допущення посадовою особою відповідача порушення під час кваліфікації дій як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 .

Також, представник позивача Назарук Ю.В. вказала про те, що на відеозаписі відсутній таймкод та дата. З цього приводу слід вказати, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: - фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. На переконання суду, відеофіксація порушення є інструментом прозорості та об`єктивності здійснення працівником поліції своїх повноважень. Суд погоджується з доводами представника про відсутність на відеозаписах дати та таймкодів, однак з відеозаписів прослідковується хронологія подій, які відбувалися за обставин вказаних у протоколі, а тому у даному випадку відеозапис є належним доказом, щодо фіксації подій. Крім того, позивач не заперечував того факту, що відеозаписи стосуються саме події, яка відбулася 19.11.2022 року о 19:35 год. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність вказаного доказу не вбачається, тому такий є належним та допустимим.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що виклик ОСОБА_1 працівників поліції за ознаками вчинення щодо нього домашнього насильства відбувся попри те, що таких подій не відбулося. Таким чином, із наведеного слідує, що при здійсненні провадження відносно позивача за ст. 183 КУпАП, поліцейським СРПП Володимирського РВП Сайком В.П. у повному обсязі було з`ясовано, а відтак й враховано усі обставини справи, поліцейський в межах своєї компетенції та повноважень розглянув справу про адміністративне правопорушення та, керуючись внутрішнім переконанням, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах статті, за якою останній притягався у виді штрафу у мінімальному розмірі. Доводи сторони позивача про зворотнє є надуманими. Крім того, такі обставини свідчать про повну відповідність дій поліцейського СРПП Володимирського РВП Сайка В.П. нормам матеріального та процесуального права під час розгляду щодо ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП.

За вказаних обставин, суд дійшов переконання, що в ході розгляду справи не встановлено допущення посадовою особою відповідача порушення процесуального порядку розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183 КУпАП, що було б достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови. Досліджені у судовому засіданні докази в сукупності свідчать про повну відповідність дій поліцейського СРПП Володимирського РВП Сайка В.П. нормам матеріального та процесуального права при розгляді щодо ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача серії ГАБІ № 196080 від 19.11.2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень є законною та обґрунтованою, поліцейський СРПП Володимирського РВП Сайко В.П. під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити, оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень залишити без змін.

Щодо строку звернення до суду суд зазначає, що строки звернення до суду визначенні ст. 122 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом, або іншими Законами.

Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

З копії заяви від 19.11.2022 року слідує, що ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови отримав лише 19.12.2023 року (а.с.12). Будь-які докази про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови у період з 19.11.2022 року по 19.12.2023 року сторона відповідача суду не надала. Разом з тим, у судовому засіданні ОСОБА_1 суду повідомив, що був обізнаний про винесення поліцейським СРПП Володимирського РВП Сайком В.П. 19.11.2022 року постанови про притягнення позивача за ст.183 КУпАП, однак від отримання такої відмовився, оскільки не розумів підстав для винесення такої та не знав про порядок подальших дій щодо її скасування. Такі обставини стверджуються і дослідженим в судовому засіданні відеозаписом.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду у строки визначені Законом, на які позивач посилається, як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду. Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи. Враховуючи конкретні обставини даної справи, виключно з метою забезпечення реалізації права позивача на судовий захист безстороннім судом, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин, тому такий підлягає поновленню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Порядок розподілу судових витрат встановлений ст.139 КАС України.

Відповідно до ч. 9 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Позивач, як особа з інвалідністю 2 групи (посвідчення серії НОМЕР_1 видане 25.08.2023 року), звільнений від сплати судового збору і відповідно не ніс їх при звернені з позовом до суду. Отже, відшкодуванню з Державного бюджету України підлягають лише ті судові витрати, які були фактично понесені. Матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 77, 243-246, 250, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Назарук Юлії Володимирівни про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення задовольнити. Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду та поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №196080 від 19.11.2022 року.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №196080 від 19.11.2022 року відмовити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №196080 від 19.11.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень - залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат Назарук Юлія Володимирівна, адреса: вул. Дружби, буд. 29, каб. 313, м. Нововолинськ, Володимирський р-н, Волинська обл.; діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1219 від 20.03.2020 року та ордеру;

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, , місцезнаходження: вул. В.Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська обл.

Суддя І. Є. Малюшевська