Справа № 520/34739/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 р. № 520/34739/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанов,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконними дії старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Золотавіна Валерія Юрійовича щодо прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 01.11.2023 у виконавчому провадженні за № 23440783 в сумі 26 664 (двадцять шість тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 95 копійок та щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 73228871 від 03.11.2023 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 26 664 (двадцять шість тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 95 копійок;

- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 01.11.2023 у виконавчому провадженні за № 23440783 у сумі 26 664 (двадцять шість тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 95 копійок та постанову про відкриття виконавчого провадження № 73228871 від 03.11.2023 щодо стягнення виконавчого збору у сумі 26 664 (двадцять шість тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 95 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 01.11.2023 у виконавчому провадженні № 23440783 в розмірі 26664 грн 95 коп та про відкриття виконавчого провадження № 73228871 від 03.11.2023 є протиправними. Вказує, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Однак, державним виконавцем не вчинялись жодні дії задля виконання рішення суду, тому відсутні підстави для стягнення з позивача виконавчого збору. Позивач вважає, що оскаржувані постанови підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження на 14.12.2023 о 10:00 год. Витребувано у відповідача матеріали виконавчого провадження №23440783, на підставі яких прийняті оскаржувані постанови; докази вжиття заходів примусового виконання за виконавчим документом. Зобов`язано відповідача надати витребувані судом докази до суду до судового засідання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 відкладено розгляд справи на 26.12.2023 о 12:00 год, у зв`язку з неприбуттям сторін у судове засідання та ненаданням відповідачем витребуваних судом документів. Повторно витребувано документи у відповідача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 відкладено розгляд справи на 18.01.2024 о 14:00 год, у зв`язку з неприбуттям сторін у судове засідання та ненаданням відповідачем витребуваних судом документів. Зобов`язано відповідача виконати вимоги ухвали суду про витребування документів та надати суду матеріали виконавчого провадження №23440783, на підставі яких прийняті оскаржувані постанови, та докази вжиття заходів примусового виконання за виконавчим документом.

У судове засідання, призначене на 18.01.2024 о 14:00 год сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача.

Відповідач до суду відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Комінтернівським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнення проводити, щомісячно починаючи з 16 грудня 2008 року по день повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вказаного рішення Комінтернівським районним судом м. Харкова 04.02.2009 виданий виконавчий лист № 2-311/09, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №23440783 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнення проводити, щомісячно починаючи з 16.12.2008 по день повноліття дитини 05.04.2025.

30.10.2023 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні № 23440783 без подальшого виконання. У заяві стягувач вказала, що аліменти вона отримувала щомісячно в повному обсязі, заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Постановою головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Золотавіна Валерія Юрійовича від 01.11.2023 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 26 664,95 грн.

Постановою головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Золотавіна Валерія Юрійовича від 03.11.2023 виконавчий документ (виконавчий лист № 2-311/09, виданий 04.02.2009) повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Золотавіна Валерія Юрійовича від 03.11.2023 відкрито виконавче провадження № 73228871 про примусове виконання Постанови № 23440783 від 01.11.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 26 664 грн. 95 коп.

Позивач не погоджується з оскаржуваними постановами про стягнення виконавчого збору від 01.11.2023 у виконавчому провадженні за № 23440783 та про відкриття виконавчого провадження № 73228871 від 03.11.2023 щодо стягнення виконавчого збору, тому звернувся до суду для захисту своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суд вказує, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі за текстом - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Приписами ст. ст. 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема, ч. З ст. 40 Закону № 1404-УПІ зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1 - 4, 6, 7 і 9 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

За приписами п. п. 1-6 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду заправ людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем;

- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Також, ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Так, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

З аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Отже, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

30.10.2023 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні № 23440783 без подальшо виконання. У заяві стягувач вказала, що аліменти вона отримувала щомісячно в повному обсязі, заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Матеріали справи не містять доказів того, що державним виконавцем вчинялись будь-які дії задля примусового виконання рішення та стягнення коштів за виконавчим листом.

Крім того, як зазначає позивач, жодних постанов чи інших документів, в тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження № 23440783 за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів, від відповідача він не отримував, а про існування виконавчого провадження № 23440783 дізнався з мобільного застосунку "Дія". Матеріали справи доказів на спростування вказаного не містять.

Так, оскільки виконавче провадження № 23440783 за виконавчим листом № 2-311/09, виданим 04.02.2009, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів закінчено на підставі заяви стягувана ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа без подальшого виконання від 30.10.2023, то у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 26 664,95 грн, у зв`язку з чим оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору не відповідає вимогам ст. 27 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до пункту 21 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Таким чином, позиція державного виконавця про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом є помилковими, оскільки у разі стягненні виконавчого збору відповідно до ч. З ст. 40 Закону № 1404-VІІІ без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 553/196/18.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Золотавіна Валерія Юрійовича при винесенні оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору від 01.11.2023 в рамках виконавчого провадження № 23440783 та відповідно про відкриття виконавчого провадження № 73228871 від 03.11.2023 про стягнення виконавчого збору, були відсутні правові підстави для їх прийняття.

Таким чином, суд зазначає, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав позивача буде скасування постанов головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Золотавіна Валерія Юрійовича від 01.11.2023 про стягнення виконавчого збору в сумі 26 664 грн 95 коп з ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №23440783 та від 03.11.2023 про відкриття виконавчого провадження №73228871 про примусове виконання Постанови № 23440783 від 01.11.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 26 664 грн 95 коп.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м-н Захисників України, буд. 7/8, 7 пов., м. Харків, 61001, ) про визнання дій протиправними та скасування постанов задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Золотавіна Валерія Юрійовича від 01.11.2023, винесену в рамках виконавчого провадження № 23440783, про стягнення виконавчого збору в сумі 26 664 грн 95 коп з ОСОБА_1 .

Скасувати постанову головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Золотавіна Валерія Юрійовича від 03.11.2023 про відкриття виконавчого провадження №73228871 про примусове виконання Постанови № 23440783 від 01.11.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 26 664 грн. 95 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин