Справа № 240/21835/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/21835/23

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивачка) із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян від 21 березня 2023 року, про відмову у встановленні їй статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1;

- зобов`язати Житомирську обласну державну адміністрацію прийняти рішення про встановлення їй статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії Б на підставі експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, від 24 січня 2023 року №104.

Обґрунтовуючи заявлені до Житомирської обласної державної адміністрації (далі - відповідач, управління) вимоги вказала, що Чорнобильська катастрофи негативно вплинула на її здоров`я, що підтверджується відповідним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії, у зв`язку із чим отримала ІІ групу інвалідності. З метою встановлення відповідного статусу для користування пільгами та компенсаціями, передбаченими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради для направлення звернення до Житомирської обласної адміністрації, однак отримала відмову, мотивовану невідповідністю поданих документів п.6 ст.11, ч.3 ст.12, п.1 ст.14 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та п.6, 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого Кабінетом Міністрів України №551 від 11 липня 2018 року. Позивачка із відмовою відповідача не погоджується, вважає, що законодавцем чітко визначені підстави за наявності яких, особам, які мали статус дітей, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи при виявлені онкологічного захворювання та онкогематологічної паталогії причинний зв`язок встановлюється за наявності посвідчення серії "Д", яке у неї наявне, однак внаслідок досягнення повноліття є недійсним.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

14.09.2023 від представника Житомирської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із тим, що позивачкою до досягнення повноліття не було пройдено відповідної медичної комісії для встановлення причинного зв`язку між інвалідністю та наслідками Чорнобильської катастрофи та не отримано вкладки до посвідчення дитини, інвалідність якої пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, а тому після проходження нею первісно, після досягнення повноліття, Центральною міжвідомчою комісією МОЗ та МНС України не може бути встановлено підставу визначення особи яка належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи передбаченої п. 6 ст. 11 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", так як відсутній взаємозв`язок між захворюванням до досягнення повноліття та захворюванням після досягнення повноліття та встановленню інвалідності.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, внаслідок захворювання пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС та до настання повноліття мала статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.10.1993, яке наявне в матеріалах справи.

24.02.2023 з метою отримання статусу постраждалої від Чорнобильської катастрофи позивачка звернулася із заявою до заступника голови Коростенської районної державної адміністрації.

У свою чергу, виконавчий комітет Коростенської міської ради Житомирської області листом №98 від 14.03.2023 направив на розгляд Житомирської обласної адміністрації подану заяву позивачки та перелік документів доданих до такої.

За результатами розгляду питання щодо визначення позивачці статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії Б та видачі посвідчення, відповідачем відмовлено у задоволенні такої заяви, про що свідчить витяг з протоколу Житомирської обласної адміністрації №63 від 21.03.2023 наявний в матеріалах справи.

Вважаючи протиправним рішення про відмову у встановленні певного статусу та видачі посвідчення постраждалої від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивачка звернулася із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Із системного аналізу зазначених вище норм права слідує, що в спірних правовідносинах для отримання постраждалим статусу категорії 1 необхідні три умови: 1) інвалідність; 2) статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи; 3) причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Постановою Кабінету Міністрів України №551 від 11.07.2018 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Порядок №551).

Відповідно до абзаців 3 - 6 пункту 3 Порядку №551 особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії Б синього кольору. Особам з інвалідністю, віднесеним до категорії 1, з числа хворих на променеву хворобу внаслідок будь-якої радіаційної аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, що визначено актом за формою Н-1 (якщо захворювання пов`язано з виробничою або професійною діяльністю) або актом державної комісії про нещасний випадок (радіаційну аварію), якщо такий зв`язок установлено закладами охорони здоров`я, видаються посвідчення Потерпілий від радіаційного опромінення (категорія 1) серії Я синього кольору. Особам з інвалідністю видаються посвідчення категорії 1 із зазначенням групи інвалідності та строку, на який установлено інвалідність. У разі установлення групи інвалідності довічно на правій внутрішній стороні посвідчення робиться запис Безстроково. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією строку інвалідності чи встановлення іншої групи інвалідності в посвідченні на правій внутрішній стороні робиться запис про період, на який установлено групу інвалідності, цей запис завіряється підписом голови (його заступника) Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - уповноважені органи), що скріплюється печаткою.

Із матеріалів справи слідує, що відповідач вважає, що підстав для видачі позивачці посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 відсутні, оскільки подані нею документи, не відповідають п.6 ст.11, ч.3 ст.12, п.1 ст.14 Закону №796-XII та п.6, 11 Порядку №551.

Крім того, представник відповідача обґрунтовує правомірність дій Житомирської обласної державної адміністрації, тим що позивачкою до досягнення повноліття не було пройдено відповідної медичної комісії для встановлення причинного зв`язку між інвалідністю та наслідками Чорнобильської катастрофи та неотримано вкладки до посвідчення дитини, інвалідність якої пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи, а також станом на 01.01.1993 не проживала у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки, як передбачає Закон №796-XII.

Пунктом 6 ст.11 Закон №796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті (ч.2 ст.12 Закону №796-XII).

Причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я (ч.1 ст.12 Закон №796-XII).

Частиною 5 статті 17 Закону №796-XII передбачено, що потерпілі діти, яким було встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, проходять переогляд у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії по досягненні ними 18 років, незалежно від терміну, на який їм було встановлено інвалідність у дитячому віці.

Частиною 3 статті 12 Закону №796-XII передбачено, що на встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа:

- зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону;

- народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих;

- хворих на рак щитовидної залози.

Пунктом 6 Порядку №551 визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії). Посвідчення видаються: особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5).

Таким чином, підставою для отримання особою статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи після досягнення повноліття та якій у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи є наявність умов проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії.

Як свідчать матеріали справи, за результатами розгляду звернення позивачки Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України (тобто уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня, як того вимагає Закон №796-XII) складено експертний висновок №2569 від 27.01.2023, за змістом якого захворювання ОСОБА_1 пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС. Основним діагнозом позивачки у такому висновку значиться: дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст. Наслідки лакунарного інфаркту в басейні правої СМА на фоні мішотчатої аневризми СМА, пірамідна недостатність, лікворо-динамічна порушення, панічні атаки, інтелектуально-мнестичне зниження, стійкий цефалгічний синдром.

Крім того, позивачці з 20.02.2023 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із впливом аварії на Чорнобильській АЕС, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №076285 від 20.02.2023.

Таким чином, при зверненні за встановленням відповідного статусу позивачка додала до поданої заяви отримані результати проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії - висновок №2569 від 27.01.2023, який може слугувати підставою для видачі посвідчення із визначенням відповідного статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян.

Натомість, підставою для відмови у встановленні запитуваного позивачкою статусу слугувала невідповідність поданих нею документів п.6 ст.11, ч.3 ст.12, п.1 ст.14 Закону №796-XII та п.6, 11 Порядку №551, однак без зазначення, яких саме документів не було подано, або які подані документи, не відповідають законодавчим нормам.

Крім того, за змістом відзиву на позов представник відповідача вважає, що однією із таких підстав для відмови у встановленні позивачці статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи є відсутність відомостей станом на 01.01.1993 про проживання нею у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки, як того передбачає Закон №796-XII.

Однак суд не погоджується із такими твердженнями, та вважає за необхідне вказати наступне.

За матеріалами справи, відслідковується, що позивачка з 25.10.1993 (дата видачі посвідчення) набула статусу дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Статтею 27 Закону №796-XII передбачено, що до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які: евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку; проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення; проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення; проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю; народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу; одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

За змістом довідки Іршанської селищної ради Хорошівського району Житомирської області №344/08-10 від 14.12.2022 позивачка була зареєстрована:

- з 24.07.1991 до 01.07.1992 в смт Іршанськ Коростенського району (до перейменування Хорошівського району) АДРЕСА_1 ;

- з 01.07.1992 до 12.11.1999 в АДРЕСА_1 ;

- з 19.08.2003 до 15.11.2005 в АДРЕСА_1 .

Тобто на момент отримання посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи населений пункт, в якому позивачка проживала відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 був віднесений до четвертої зони посиленого радіологічного контролю.

01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким статтю 2 Закону № 796-XII було виключено (підпункт 1 пункту 4). Виключено також абзац 5 частини 2 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Цим законом не передбачено, що раніше видані посвідчення дітям, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, визнаються недійсними у зв`язку із виключенням зони посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій, в даному випадку таким посвідченням позивачка позбавлена можливості користуватися, оскільки досягнула повноліття.

При цьому, частиною 3 статті 12 Закону №796-XII передбачено особи які мають право на встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи, яким після досягнення повноліття не надано статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

У той час, п.6 ст.11 Закону №796-XII передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Як встановлено під час розгляду даних спірних правовідносин, позивачка відповідно до положень Закону №796-XII пройшла переогляд у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії обласного рівня (Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України) за результатами якого, підтверджено, що захворювання пов`язані із наслідками Чорнобильської катастрофи, їй встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаниз з наслідками Чорнобильської катастрофи, а тому суд дійшов висновку, що позивачка має право на отримання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Пунктом 11 Порядку №551 визначено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Відповідно до пункту 11 вказаного Порядку видачі посвідчень, посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрації за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утвореними уповноваженими органами (регіональними комісіями) особам з інвалідністю та потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1. щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - на Підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

Абзацем 6 пункту 11 Порядку №551 встановлено, що особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

При цьому у вказаному пункті 11 Порядку №551 не передбачено, що причинний зв`язок інвалідності повинен бути встановлений до досягнення такою особою повноліття у віці дитини, як на те посилається представник відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що при розгляді питання щодо встановлення позивачці статусу особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи не надано належну оцінку документам, які подані на підтвердження відповідного статусу.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що інвалідність пов`язана з впливом аварії на Чорнобильській АЕС встановлена позивачці після досягнення нею повноліття, як на доказ правомірності прийнятого оскаржуваного рішення, оскільки ця обставина, на думку суду, не спростовує наявності причинного зв`язку між її захворюванням та впливом Чорнобильської катастрофи, з огляду на документальне підтвердження цього факту Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України.

Також суд зазначає, що перелік категорій осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, встановлений статті 11 Закону №796-XII, не є вичерпним, оскільки законодавцем надано можливість встановити причинний зв`язок між інвалідністю та наслідками Чорнобильської катастрофи й особам, які досягли повноліття та не отримали статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи на підставі приписів частини першої статті 11 Закону (ч.3 ст.12 Закону №796-XII).

Відповідно до положень ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.245 КАС України у справах, в яких позивач оскаржує протиправні дії чи бездіяльність відповідача у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Обрана судом форма захисту порушених прав у цьому випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання у таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що прийняте рішення щодо відмови позивачці встановити статус потерпілої внаслідок Чорнобильської АЕС та видачі відповідного посвідчення є протиправним, та постановленим без урахувань усіх підтверджуючих документів.

Зважаючи на обставини справи та враховуючи положення КАС України суд вважає, що ефективним способом відновлення порушених протиправними діями відповідача прав позивача є зобов`язання Житомирської обласної державної (військової) адміністрації повторно подати на розгляд комісії при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи заяву позивачки від 24.01.2023 та додані документи, для розгляду питання щодо встановлення їй статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи із врахуванням викладених висновків суду.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Житомирської обласної державної адміністрації (майдан С.П. Корольова, 1, м.Житомир,10014. ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян від 21 березня 2023 року, про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Зобов`язати Житомирську обласну державну адміністрацію повторно подати на розгляд комісії при Житомирській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи заяву позивачки від 24.01.2023 та додані документи, для розгляду питання щодо встановлення їй статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи із врахуванням викладених висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 16 січня 2024 р.