Справа № 120/14467/23
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 січня 2024 р. Справа № 120/14467/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №23 від 06.09.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою від 25.09.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач (2) просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, оскільки на момент звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України позивач не набула права на пенсійну виплату, у зв`язку із недосягненням пенсійного віку.

Представником відповідача (1) також подано відзив на позовну заяву (вх.№65992) у якому зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком №2, у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

30.08.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та прийнято рішення №23 від 06.09.2023 року, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки заявниця не набула необхідного пільгового стажу та не досягла встановленого законодавством віку 55 років.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідач (2) вказав, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи за пільговою довідкою від 25.08.2023 року №279 Ладижинського дитячого будинку-інтернату, оскільки відповідно до розділу XXIV постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 року правом на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 користуються молодші медсестри та молодші медсестри з догляду за хворими, які працюють у будинках-інтернатах для розумово-відсталих дітей системи соцзабезпечення.

За доданими документами не можливо визначити чи є Ладижинський будинок-інтернат будинком-інтернатом для розумово-відсталих дітей. Інформація про реорганізацію та перейменування організації відсутня.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 6 частини 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Закон № 1788-ХІІ був введений в дію з 01.01.1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону, а з 01.04.1992 року в повному обсязі.

01.01.2004 набув чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

03.10.2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом ХІV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 14 такого змісту: "На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

За приписами статті 12 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом "б" статті 13 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що однією з підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії слугувало не досягненням пенсійного віку - 55 років. Такого висновку пенсійний орган дійшов керуючись нормами статті 114 Закону № 1058-ІV.

Отже, спірним в межах даної справи є питання щодо того, які положення законодавства підлягають застосуванню при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, а саме положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ чи статті 114 Закону № 1058-ІV.

Визначаюсь щодо спірних правовідносин, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану за результатами розгляду зразкової справи №360/3611/20.

Так, розглядаючи вказану справу, у постанові від 03.11.2021 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Обставини цієї справи, склад її учасників, предмет спору та заявлені позовні вимоги вказують на те, що ця адміністративна справа є типовою справою, яка відповідає ознакам розглянутої справи № 360/3611/20.

Отже, враховуючи положення частини 3 статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у цій справі суд має керуватися тими правовими висновками, що наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові за результатами розгляду справи № 360/3611/20.

Таким чином, оскільки ключовим для вирішення цієї справи є питання нормами якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи № 360/3611/20, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо застосування положень статті 13 Закону № 1788-ХІІ під час призначення їй пенсії.

Так, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що жінки, які досягнули 50-річного віку, мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 при стажі роботи 20 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

З огляду на викладене, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2021 року у справі № 360/3611/20, суд приходить до переконання, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, визначеного статтею 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Водночас, у рішенні №23 від 06.09.2023 року відповідач (2) вказав і про відсутність у позивача пільгового стажу.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи за пільговою довідкою від 25.08.2023 року №279 Ладижинського дитячого будинку-інтернату, оскільки відповідно до розділу XXIV постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 року правом на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 користуються молодші медсестри та молодші медсестри з догляду за хворими, які працюють у будинках-інтернатах для розумово-відсталих дітей системи соцзабезпечення.

За доданими документами не можливо визначити чи є Ладижинський будинок-інтернат будинком-інтернатом для розумово-відсталих дітей. Інформація про реорганізацію та перейменування організації відсутня.

Надаючи оцінку таким доводам Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, суд в першу чергу зазначає, що відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" та від 24.06.2016 № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджувались Списки №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких (на яких) повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Розділом XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога" передбачено посади працівників, які безпосередньо обслуговують хворих:

- у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині;

- у лепрозоріях - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині;

- у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині;

- у будинках-інтернатах для психічно хворих, дитячих будинках-інтернатах для розумово відсталих дітей системи соціального забезпечення - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

На підтвердження права на отримання пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії подала довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.08.2023 року №279, видану Ладижинським дитячим будинком-інтернатом.

Зі змісту такої довідки вбачається, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Ладижинському дитячому будинку-інтернаті у період з 12.08.2002 року по 31.12.2008 року на посаді молодшої медичної сестри по догляду за хворими та з 01.01.2009 року по 24.08.2023 року на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-няньки), здійснювала безпосередній догляд за хворими в дитячому будинку-інтернаті, що передбачено Списком №2 XXIV підрозділ код 24-г КП, підстава постанова Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 року. За період з 12.08.2002 року по 24.08.2023 року стаж становить 21 рік 12 днів.

Підставою для видачі довідки вказано: накази про переведення №92-к від 05.08.2002 року, №16-к від 17.02.2009 року, картка П-2, штатний розпис, відомості про нарахування заробітної плати за 2002 - 2023 роки.

Також у вказаній довідці зазначено додаткові відомості, в тому числі, і про атестацію робочих місць.

Так, перша атестація проводилась в 2004 році (наказ № 21-к від 03.03.2004 року) "Про проведення атестації робочих місць за умовами праці", Наказ №117-к від 20.12.2004 року "Про результати атестації робочих місць за умовами праці").

Друга атестація проводилась в 2009 році (наказ № 45-к від 29.05.2009 року) "Про проведення атестації робочих місць за умовами праці". Наказ №118-к від 04.12.2009 року "Про результати атестації робочих місць за умовами праці").

Третя атестація проводилась в 2014 році (наказ № 105-к від 13.08.2014 року) "Про проведення атестації робочих місць за умовами праці". Наказ №122-к від 29.09.2014 року "Про результати атестації робочих місць за умовами праці").

Четверта атестація проводилась в 2019 році (наказ №41 від 21.08.2019 року) "Про проведення атестації робочих місць за умовами праці". Наказ №48 від 27.09.2019 року "Про результати атестації робочих місць за умовами праці").

Ладижинський дитячий будинок - інтернат також зазначив, що при зміні назви закладу істотні умови праці не змінювалися і результати атестації робочих місць поширюються на працівників відповідно до їх посад.

Зміна назви закладу також підтверджується відомостями із трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 у якій зазначено, що Ладижинський будинок-інтернат для розумово відсталих дітей перейменовано на Ладижинський дитячий будинок-інтернат.

Отже, суд зазначає, що відповідно до вищезазначених наказів результатами атестації робочих місць підтверджено, що посади, які обіймала позивач "молодша медична сестра по догляду за хворими" та "молодша медична сестра (санітарка-нянька)" відносяться до посад, працівники яких мають право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відтак, суд зазначає, що посади позивача передбачені Списком №2, надана довідка від 25.08.2023 року №279 містить посилання на розділ XXIV Списком №2 та інформацію про те, що ОСОБА_1 у період з 12.08.2002 року по 24.08.2023 року здійснювала догляд за хворими в дитячому будинку-інтернаті.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та доданих до неї документів відповідач (2) безпідставно не зарахував до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 період роботи з 12.08.2002 року по 24.08.2023 року у Ладижинському дитячому будинку-інтернаті.

За таких обставин суд приходить до висновку, що надані позивачем документи підтверджують її право на зарахування періоду роботи з 12.08.2002 року по 24.08.2023 року до пільгового стажу.

При цьому, суд констатує, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досягла віку 50 років, її пільговий стаж роботи становить більше 21 року, а тому на переконання суду є достатнім для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №23 від 06.09.2023 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, як вбачається із змісту позовних вимог, позивач просить зобов`язати відповідача (1) призначи їй пенсію за віком без вимоги щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 12.08.2002 року по 24.08.2023 року у Ладижинському дитячому будинку-інтернаті.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому суд зазначає, що за правилами статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на викладене, суд вважає доцільним та необхідним для повного та ефективного захисту порушених прав позивача вийти за межі позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 12.08.2002 року по 24.08.2023 року у Ладижинському дитячому будинку-інтернаті.

Тому, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 12.08.2002 року по 24.08.2023 року у Ладижинському дитячому будинку-інтернаті і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 30.08.2023 року.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що спірне рішення №23 від 06.09.2023 року прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №23 від 06.09.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 12.08.2002 року по 24.08.2023 року у Ладижинському дитячому будинку-інтернаті і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 30.08.2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач(1): Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, );

Відповідач(2): Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович