Справа № 600/4489/22-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 600/4489/22-а

15 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника позивача, адвоката Поляк Марії Володимирівни, про винесення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-62636-53-У від 11.05.2021 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 37788,74 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, яка постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року залишена без задоволення.

28.12.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача, адвоката Поляк М.В., про ухвалення додаткової постанови, якою здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-четвертою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами першою-шостою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

В той же час, відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Перевіряючи відповідність поданої представником позивача заяви про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, колегією суддів встановлено, що заявником не дотримано вимоги частини сьомої статті 139 КАС України, а саме: відповідну заяву подано з пропуском п`ятиденного строку після ухвалення судового рішення.

Так, колегія суддів наголошує, що адміністративним процесуальним законодавством встановлено обов`язкову умову для врахування судом доказів про понесення судових витрат - їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як встановлено зі змісту заяви представника позивача, докази на підтвердження обсягу та розміру понесених позивачем витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції були надані Сьомому апеляційному адміністративному суду разом з заявою від 10 листопада 2023 року.

Натомість, в матеріалах справи жодної заяви від 10 листопада 2023 року з доказами на підтвердження обсягу та розміру понесених позивачем витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції не міститься.

Не долучено вказаних доказів і до відзиву на апеляційну заяву, який було надіслано представником позивача до суду 30 жовтня 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду ухвалено 18 грудня 2023 року в порядку письмового провадження, а отже у межах апеляційного розгляду даної справи судові дебати не проводились. При цьому, копія вказаної постанови в електронному вигляді була надіслана представнику позивача, адвокату Поляк М.В., в її електронний кабінет та доставлена до останнього 18 грудня 2023 року.

Спірне питання щодо справ, розглянутих у письмовому провадженні, Кодексом адміністративного судочинства не врегульовано, однак, застосовуючи аналогію закону, колегія суддів вважає, що про намір надати протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення заяву з доказами на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивач мав змогу повідомити у відзиві на апеляційну скаргу, однак, заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із доданими до неї документами подано лише 28.12.2023 року.

Отже, представником позивача не було дотримано приписів частини сьомої статті 139 КАС України в частині обов`язку подання заяви протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

До того ж, жодних доказів в підтвердження обсягу та розміру понесених позивачем витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу заявником не надано, а матеріали справи таких не містять.

Вимоги, встановлені частиною сьомою статті 139 КАС України, є імперативними. Так, у випадку їх недотримання Кодексом адміністративного судочинства України чітко передбачено процесуальний наслідок - відповідна заява підлягає залишенню без розгляду.

Отже, враховуючи викладені обставини та наведені норми права, з огляду на недотримання представником позивача приписів частини сьомої статті 139 КАС України, колегія суддів доходить висновку, що заява останнього про ухвалення додаткової постанови та здійснення розподілу судових витрат на оплату правничої допомоги, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

заяву представника позивача, адвоката Поляк Марії Володимирівни, про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.