Справа № 380/6102/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 рокусправа № 380/6102/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури і містобудування України про визнання протиправною та скасування відмови,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної інспекції архітектури та містобудування України (далі - відповідач), у якому просить:

- постановити рішення, яким визнати протиправною та скасувати відмову (рішення) відповідача, викладену в листі від 17.08.2022, у реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації відповідно до поданої заяви від 12.08.2022 № CAО:3153-3524-6230-4757, у прийнятті об`єкта в експлуатацію, реконструкція будинку АДРЕСА_1 шляхом добудови та облаштування балкону.

Ухвалою від 03.04.2023 відкрите провадження у справі, визначено розгляд прави здійснювати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після завершення будівництва і виготовлення технічного паспорту, враховуючи отриманий у 2005 році дозвіл на право закладки фундаментів і будівництва балкону та право розпочати добудову балкону до квартири АДРЕСА_2 , позивач подав декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Проте, у листі від 18.06.2020 ДАБІ у Львівській області повернула на доопрацювання вказану декларацію. Після усунення зазначених у листі недоліків позивач повторно подав декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками. Втім, 24.04.2021 ДАБІ у Львівській області повторно повернула на доопрацювання вказану декларацію. Позивач зазначає, що після повторної подачі декларації, замість усунених недоліків з`являються нові підстави для відмови у прийняття декларації. Оскільки з вересня 2021 року державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює Державна інспекція архітектури та містобудування України, що є відповідачем у справі, позивач подав декларацію про готовність об`єкта до експлуатації з урахуванням попередніх зауважень. Проте, з витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 17.08.2022 позивачу стало відомо про відмову у прийнятті декларації з наступних підстав: - декларація про готовність об`єкта до експлуатації подається на підставі зареєстрованого повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Відсутність дозвільного документа на початок будівельних робіт унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності; - відсутність повних відомостей у містобудівних умовах та обмеженнях унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності; - у декларації про готовність до експлуатації об`єкта відсутні у повному обсязі відомості щодо проектної документації; - у декларації про готовність до експлуатації об`єкта відсутні у повному обсязі відомості щодо технічної інвентаризації. Позивач не погоджується із отриманою відмовою, оскільки механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Стверджує, що формальні й надумані підстави, через які орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовив у прийнятті декларації, на даний час відсутні, проте, замість них з`явились інші підстави, які не відповідають дійсності, оскільки будівництво здійснювалось за наявності відповідних дозволів та погодженої проектної документації відповідно до діючого станом на березень 2005 року законодавства.

Із наведених підстав просить суд позов задовольнити.

20.04.2023 Державна інспекція архітектури та містобудування України надіслала до суду відзив на позовну заяву, у якому не погоджується із позовними вимогами у зв`язку із наступним. Зазначає, що в Реєстрі будівельної діяльності наявна інформація про повернення на доопрацювання декларації про готовність до експлуатації об`єкта за № ІУ57 щодо об`єкта будівництва "Реконструкція квартири АДРЕСА_3 з влаштуванням балкону на АДРЕСА_4 ". Причиною повернення на доопрацювання стало неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу, а саме: 1. Декларація про готовність об`єкта до експлуатації подається на підставі зареєстрованого повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Відсутність дозвільного документа на початок виконання будівельних робіт унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності. 2. Відсутність повних відомостей у містобудівних умовах та обмеженнях унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності. 3. У декларації про готовність до експлуатації об`єкта відсутні у повному обсязі відомості щодо проектної документації. 4. У декларації про готовність до експлуатації об`єкта відсутні в повному обсязі відомості щодо технічної інвентаризації. Вказує, що позивачем через Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради подано до ДІАМ декларацію про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1), реєстраційний № ІУ57, у графі декларації "Документ, що дає право на виконання будівельних робіт" позивачем зазначена: номер - 41, дата - 16.08.2005, орган, що зареєстрував повідомлення - Інспекція Держархбудконтролю Золочівського району Львівської області. Проте, дозвіл на право закладки фундаменту будівництва балкону не відповідає формі дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Держбуду від 05.12.2000 № 273, зокрема не містить інформації щодо строку дії. Вищезазначене ставить під сумнів достовірність даного документу та його належність і допустимість в якості доказу в порядку ст. ст. 73, 74, 75 КАС України.

Крім того, відповідач вказує, що згідно з Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103, будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (міститься в матеріалах справи) земельна ділянка з кадастровим № :03:014:0055, відомості про яку зазначено позивачем у поданій декларації, належить на праві власності Золочівській міській раді, правокористувач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Світлиця", та має цільове призначення - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Вищезазначене свідчить про неможливість отримання будівельного паспорту на забудову земельної ділянки з кадастровим № :03:014:0055, а відсутність даних щодо отриманих містобудівних умов та обмежень унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності.

Поряд з цим відповідач наголошує, що завершальним етапом розроблення проектів будівництва є експертиза. У графі декларації "Відомості про експертизу проектної документації" позивачем зазначено відомості, що експертиза проектної документації не проводилась згідно Порядку затвердження інвестиційних програм і проектів будівництва та проведення їх комплексної державної експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 483. Одночасно з цим у заяві від 12.08.2022 № CA01:3153-3524-6230-4757 позивачем у графі "Спосіб будівництва" зазначено - "Господарський (будую власними силами)". Аналогічна інформація зазначена у декларації у графі "Відомості про виконання будівельних робіт". Зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази, що долучений позивачем проект будівництва балкону розроблений у складі інвестиційної програми або проекту. Вказане підтверджує відсутність у декларації про готовність до експлуатації об`єкта у повному обсязі відомостей щодо проектної документації, в тому числі щодо останнього етапу розроблення проекту - експертизи, що унеможливлює внесення відповідної інформації до Реєстру будівельної діяльності.

Також у графі декларації "Технічний паспорт" позивач зазначив: "Технічний паспорт - № б/н, Дата видачі - 12.05.2020", у той час як заява № CA01:3153-3524-6230-4757 подана ОСОБА_1 12.08.2022. У матеріалах справи наявний технічний паспорт б/н від 12.05.2020, виконавець КП Львівської обласної ради "Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", який містить примітку на титульному аркуші з інформацією, що дані технічного паспорту актуальні протягом одного року з дати проведення технічної інвентаризації. Вищевикладене підтверджує відсутність у декларації про готовність до експлуатації об`єкта у повному обсязі відомостей щодо технічної інвентаризації, у тому числі щодо основних показників об`єкту, що унеможливлює внесення відповідної інформації до Реєстру будівельної діяльності.

З урахуванням вище викладеного, відповідач вважає, що посадові особи ДІАМ діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами діючого законодавства. На підставі встановлених фактів, ДІАМ дійшла висновку про те, що оскаржувані в межах даної справи дії головного інспектору будівельного нагляду обґрунтовані, вчинені на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано та без порушень законних прав позивача в процесі їх вчинення.

Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 72,2 кв. м, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_5 від 05.07.1994.

Рішенням виконкому Золочівської Ради народних депутатів від 30.08.2003 № 412 позивачу наданий дозвіл на будівництво балкону за адресою АДРЕСА_1 .

16.08.2005 Інспекція Держархбудконтролю Золочівського району видала ОСОБА_1 дозвіл на право закладки фундаментів будівництва № 41. У вказаному дозволі визначено дата початку будівництва фундаментів балкону 2004 рік. Крім того, вказано що забудовник зобов`язаний після завершення будівництва фундаментів звернутися до районного архітектора інспектора Держархбудконтролю за здійсненням прийняття робіт.

03.06.2020 позивач подав до Центру надання адміністративних послуг м. Львова Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Листом від 18.06.2020 № 1013-6/22/3-20 Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області повернув на доопрацювання декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ЛВ 20 від 18.06.2020 зазначивши такі недоліки:

- у п. 4 "Інформація про відповідальну особу інженера з технічного нагляду…" відсутня інформація щодо інженера з технічного нагляду;

- у п. 7 "Інформація по осіб, відповідальних за виконання робіт…" не вказано посаду особи відповідальної за виконання робіт;

- у п. 9 "Інформація про відповідальних осіб…" не коректно та не в повній мірі вказано інформація про особу, що здійснює технічний нагляд.

08.04.2021 ОСОБА_1 повторно подав Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Проте, листом від 26.04.2021 №1013-6/1962-21 Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області повернув позивачу на доопрацювання декларацію про готовність об`єкта до експлуатації №ЛВ83 від 26.04.2021, зазначивши, при цьому, такі недоліки:

- у п. 4 "Інформація про відповідальну особу інженера з технічного нагляду…" некоректно вказано назву документу, що підтверджує повноваження особи на здійснення технічного нагляду;

- у п. 9 "Інформація про відповідальних осіб…" відсутня інформація про особу, що здійснює авторський нагляд та особу, що здійснює технічний нагляд, а також некоректно вказано назву документу, що підтверджує повноваження особи;

- у п. 13 "Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою…" - некоректно вказано інформацію щодо земельної ділянки, оскільки на час розгляду декларації, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, замовник об`єкту будівництва ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:014:0055;

- у п. 16 "Об`єкт має такі основні показники…" не в повній мірі вказані основні показники об`єкта будівництва згідно ДБН А.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво";

- у п. 22 "Кошти пайової участі…" відсутня інформація щодо сплати замовником коштів пайової участі.

12.08.2022 ОСОБА_1 повторно подав декларацію про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1).

Згідно із витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 17.08.2022 декларацію про готовність до експлуатації об`єкта було повернуто на доопрацювання з наступних підстав:

- неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу, а саме:

1. Декларація про готовність об`єкта до експлуатації подається на підставі зареєстрованого повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Відсутність дозвільного документа на початок виконання будівельних робіт унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності.

2. Відсутність повних відомостей у містобудівних умовах та обмеженнях унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності;

3. У декларації про готовність до експлуатації об`єкта відсутні у повному обсязі відомості щодо проектної документації.

4. У декларації про готовність до експлуатації об`єкта відсутні в повному обсязі відомості щодо технічної інвентаризації .

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не прийняття декларації про готовність до експлуатації об`єкта та повернення її на доопрацювання, позивач звернувся о суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 3038-VI відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами.

За визначенням статті 4 Закону № 3038-VI об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури. Суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 6 Закону № 3038-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону № 3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом, зокрема надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), розташованих у межах відповідних населених пунктів (пункт 7 частини першої статті 7 Закону №3038-VI).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 3038-VI визначено, що замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

За правилами ч. 5 ст. 32 Закону № 3038-VI усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності) будівель і споруд: незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону № 3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Внесення даних до реєстру з присвоєнням реєстраційного номера здійснюється на підставі інформації, наданої органами державного архітектурно-будівельного контролю, протягом одного робочого дня з дня її отримання.

Доступ користувачів до даних реєстру здійснюється безоплатно через офіційний веб-сайт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (ч. 3 ст. 34 Закону № 3038-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону № 3038-VІ прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону № 3038-VІ прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

За приписами ч. 6 ст. 39 Закону № 3038-VІ орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об`єкта до експлуатації може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права реєстрації декларації), або оскаржено до суду.

Отже, замовник як фізична особа, яка має намір щодо забудови території і подала в установленому законодавством порядку заяву - повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, має право на виконання будівельних робіт по спорудженню об`єкта будівництва з незначними наслідками та після закінчення яких подати на реєстрацію до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, що є завершальною стадією закінченого будівництвом об`єкта із правом на підключення до інженерних мереж води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (далі Порядок № 466), визначає механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно із п. 5 Порядку № 466 будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та, зокрема подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Пунктом 6 Порядку № 466 передбачено, що документи, що надають право на виконання підготовчих робіт, діють до моменту отримання права на виконання будівельних робіт. Документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Відповідно до п. 13 Постанови № 466 повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1, 2 і 2-1 до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронний кабінет до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих або будівельних робіт.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (далі Порядок № 461), визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Згідно із п. 17 Порядку № 461 замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронний кабінет до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації, зокрема щодо об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Відповідно до п. 18 Порядку № 461 орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

За змістом пунктів 19-21 Порядку № 461 у разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) у спосіб, відповідно до якого були подані документи, з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник (уповноважена ним особа) може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації. Рішення про реєстрацію або повернення декларації може бути розглянуто у порядку нагляду (без права реєстрації декларації) Держархбудінспекцією або оскаржено до суду.

Зі змісту Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва судом встановлено, що за результатами розгляду поданої ОСОБА_1 декларації про готовність до експлуатації об`єкта будівництва, остання була повернута на доопрацювання. Серед причин відмови Державною інспекцією архітектури та містобудування України вказано:

- відсутність дозвільного документа на початок виконання будівельних робіт (повідомлення про початок виконання будівельних робіт);

- відсутність повних відомостей у містобудівних умовах та обмеженнях;

- відсутні у повному обсязі відомості щодо проектної документації;

- відсутні в повному обсязі відомості щодо технічної інвентаризації .

Щодо відсутності дозвільного документа на початок виконання будівельних робіт, суд зазначає таке.

У декларації про готовність до експлуатації об`єкта (реєстраційний номер ІУ57) у розділі "Документ, що дає право на виконання будівельних робіт" позивачем зазначено "№ 41 від 16.08.2005 виданий Інспекцією Держархбудконтролю Золочівського району Львівської області".

Як стверджує відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 22-1 Закону № 3038-VІ, в електронній системі, в тому числі і в її архівній складовій, інформація щодо реєстрації документу, що дає право на виконання будівельних робіт не виявлена. Крім того, долучений до поданої декларації дозвіл на право закладки фундаментів будівництва балкону не відповідає формі дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Держбуду від 05.12.2000 № 273, зокрема, не містить інформації щодо строку дії.

Згідно із ст. 22-1 Закону № 3038-VІ єдина державна електронна система у сфері будівництва (далі - електронна система) - це єдина інформаційно-комунікаційна система у складі містобудівного кадастру, що забезпечує створення, перегляд, відправлення, прийняття, збирання, внесення, накопичення, обробку, використання, розгляд, зберігання, захист, облік та надання інформації у сфері будівництва, а також електронну взаємодію між фізичними та юридичними особами, державними органами, органами місцевого самоврядування, центрами надання адміністративних послуг з метою отримання визначених цим Законом послуг у сфері будівництва.

Електронна система складається з:

1) Реєстру будівельної діяльності;

2) електронного кабінету користувача електронної системи (далі - електронний кабінет);

3) порталу електронної системи.

Невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності є єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (ч. 2 ст. 22-1 Закону № 3038-VІ).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 № 92 затверджений Порядок ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів (далі-Порядок № 92).

Оскільки ведення вказаного реєстру розпочато після затвердження Порядку № 92, а саме у червні 2011 року, тобто до отримання позивачем у березні 2005 року такого дозволу, то об`єктивно наданий ОСОБА_1 дозвіл на право закладки фундаментів будівництва балкону від 16.08.2005 № 41 не міг бути внесений до відповідного реєстру.

Щодо твердження відповідача про не зазначення в отриманому позивачем дозволі терміну дії останнього, суд зауважує, що станом на момент початку реконструкції квартири (будівництва балкону) у 2005 році регулювання спірних правовідносин здійснювалось Законом України "Про основи містобудування" та Законом України "Про планування і забудову територій", оскільки Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI набрав чинності лише 12.03.2011.

Нормами Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву" від 16.09.2008 № 509-VІ визначено, що дозвіл на будівництво об`єкта містобудування, вихідні дані (архітектурно-планувальне завдання та технічні умови щодо інженерного забезпечення) та дозвіл на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності підпунктами 1 - 4 та абзацом п`ятим підпункту 6 пункту 9 розділу I Закону України від 16.09.2008 № 509-VI зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності Законом України від 16 вересня 2008 року № 509-VI, а щодо об`єктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об`єкта.

Таким чином, поширення дії норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", які набули чинності в 2011 року, на правовідносини із реконструкції житлової квартири, що розпочалися з 2005 року не можуть бути застосовані відповідачем, оскільки у такий спосіб використовується зворотна дія закону у часі.

Відповідно до положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, треба розуміти так, що дія акту починається з моменту набрання ним чинності і припиняється з втратою актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

30.09.2010 Конституційний Суд України ухвалив рішення № 20-рп/2010 у справі щодо конституційності Закону України "Про внесення змін до Конституції України" від 08.12.2004 року № 2222-IV, яким визначено юридичні наслідки визнання нормативно-правового акту нечинним, часові межі чинності такого акту, а також і відповідні межі дії відновлених норм з початкової редакції Основного Закону.

Таким чином, слід дійти висновку про неможливість застосування правових норм до правовідносин, що виникли до моменту впровадження відповідних законодавчих актів.

Разом з цим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №826/10249/16 неодноразове внесення змін до законодавства, яке регулює містобудівну діяльність, не може бути наслідком позбавлення права особи на прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту.

Щодо вказаного відповідачем недоліку про відсутність повних відомостей у містобудівних умовах та обмеженнях.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 затверджений Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються (далі-Перелік).

Відповідно до п. 27 цього Переліку містобудівні умови та обмеження не видаються у випадку реконструкції, реставрації, перепланування, капітальному ремонті житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, в тому числі мансардних поверхів та горищ (без втручання в несучі конструкції), улаштування вхідних груп.

Згідно із п. 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.11.2017 № 289 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), такий документ як містобудівні умови та обмеження не видається у випадку реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Як стверджує відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, добудова балкону є реконструкцією квартири зі зміною її зовнішньої конфігурації та техніко-економічних показників. Крім того стверджує, що внаслідок проведеної реконструкції квартир змінюються геометричні форми багатоквартирного будинку в цілому та його зовнішній фасад, який було спроектовано за певними архітектурно-планувальними завданнями, що складають єдиний системний характер для всього будинку.

Суд зауважує, що під час видачі дозволу на право закладки фундаменту від 16.08.2005 №41 Інспекцією Держархбудконтролю Золочівського району не встановлено жодних обмежень щодо проведення добудови балкону до квартири.

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу того, що проведена позивачем реконструкція балкону була проведена шляхом будівництва нового балкону, а не реконструкції вже існуючого та передбаченого технічною документацією квартири. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що проведена позивачем реконструкція балкону призвела до зміни зовнішньої конфігурації квартири.

Щодо відсутності у декларації про готовність до експлуатації об`єкта відомостей про проектну документацію та технічну інвентаризацію, суд враховує таке.

Як стверджує відповідач у своєму відзиві, подана позивачем декларація не містить відомостей щодо останнього етапу розроблення проекту експертизи.

Статтею 31 Закону № 3038-VІ передбачено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 560 затверджений Порядок затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі Порядок № 560).

Відповідно до п. 5 Порядку № 560 перед схваленням та затвердженням проектів будівництва у випадках, визначених статтею 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", проводиться експертиза проектів будівництва, а у випадках, визначених Законом України "Про інвестиційну діяльність", - державна експертиза інвестиційного проекту, складовою якого є проект будівництва.

Отже, вказаним порядком визначено проведення експертизи, як завершального етапу розроблення проекту будівництва, лише у випадках, прямо передбачених ст. 31 Закону № 3038-VІ.

Поряд з цим, відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону № 3038-VІ не підлягають обов`язковій експертизі проекти будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, ч. 4 ст. 31 Закону № 3038-VІ містить вичерпний перелік проектів будівництва, які підлягають обов`язковій експертизі. Так, проект будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), яким і є поданий позивачем проект разом із декларацією, не входить до перелічених у ч. 4 ст. 31 Закону № 3038-VІ випадків.

Крім того, відповідач стверджує, що поданий позивачем технічний паспорт від 12.05.2020 містить примітку на титульному аркуші, що дані технічного паспорту актуальні протягом року. При цьому із декларацією про готовність до експлуатації об`єкта позивач звернувся 12.08.2022.

Із позовної заяви та долучених до неї документів судом встановлено, що вперше із декларацією про готовність до експлуатації об`єкта позивач звернувся 03.06.2020, до якої був долучений розроблений на замовлення ОСОБА_1 технічний паспорт від 12.05.2020.

Після усунення вказаний зауважень, позивач вдруге подав до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 09.04.2021, яка в подальшому була повторно повернута позивачу на доопрацювання.

Суд зауважує, що з 15.01.2019 діє нова редакція Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Мінрегіону від 26.07.2018 №186.

Пунктом 6 Розділу I Інструкції (у редакції на дату проведення технічної інвентаризації) передбачено, що технічну інвентаризацію проводять у таких випадках:

1) перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт;

2) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, щодо якого отримано право на виконання будівельних робіт;

3) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки шляхом реконструкції завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію;

4) перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, зазначених у пункті 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Поряд з цим, в тексті Інструкції не встановлено жодних інших (додаткових) випадків, коли замовник зобов`язаний проводити технічну інвентаризацію нерухомого майна, а також не встановлено жодних термінів дії виготовлених технічних паспортів.

У свою чергу, в кількох додатках до Інструкції можна знайти наступну примітку: "Дані технічного паспорта актуальні протягом одного року з дати проведення технічної інвентаризації".

Подібна примітка є лише в трьох додатках до Інструкції, якими затверджені форми наступних технічних паспортів: - на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (Додаток 4); - на садовий (дачний) будинок (Додаток 5); - на гараж (машино-місце) (Додаток 6).

Технічні паспорти на всі інші об`єкти, зокрема, квартиру (кімнату, жилий блок, секцію), громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, на будинок квартирного типу (гуртожиток), на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, на об`єкт незавершеного будівництва, на допоміжну (господарську) будівлю, яка не належить до садибного, дачного та садового будинку, не містять подібних приміток, а отже дані техпаспортів на такі об`єкти є актуальними безстроково.

Окремо суд звертає увагу, що починаючи з 19.05.2023 діє новий Порядок проведення технічної інвентаризації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 488, яким не встановлюється жодних обмежень строку дії технічних паспортів.

Відтак, суд дійшов висновку, що зазначення у технічному паспорті примітки про актуальність даних технічного паспорту протягом одного року не відповідає чинним на момент виготовлення такого технічного паспорту положенням нормативно-правового акту, що регулює дані правовідносини.

Оскільки, як на час виготовлення технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , так і на момент розгляду цієї справи у чинних нормативно-правових актах, які регулюють дані правовідносини, відсутні будь-які строкові обмеження дії технічних паспортів на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію), суд не погоджується із твердженнями відповідача про не актуальність технічного паспорту на час розгляду декларації про готовність до експлуатації спірного об`єкта.

Таким чином, вирішуючи цей спір, суд встановив, що відповідач протиправно, без законних на те підстав, повернув позивачу на доопрацювання Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а тому зазначені дії відповідача є протиправними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просить захистити його права шляхом визнання протиправною та скасування відмови у реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта.

Втім, суд вважає, що сама лише констатація факту протиправних дій чи рішення не може ефективно захистити позивача, оскільки у такому разі можливість використання висновків суду може бути невиправдано ускладнене діями або подальшою бездіяльністю органів влади держави-відповідача, їх врахування цілковито залежить від відповідача. Це не сумісно з критеріями ефективності судового захисту.

Отже, визнаючи дії протиправними, суд повинен в силу закону застосувати такий спосіб захисту порушеного права, який спонукає відповідача виправити порушення у спосіб вчинення певної дії.

Конституційний Суд України у своїх рішенням неодноразово висловлював правовий висновок проте, що гарантування ефективного поновлення в правах забезпечується, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, яке за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та здійснюється на основі принципу верховенства права; держава має запровадити таку процедуру перегляду справ, яка забезпечувала б ефективність права на судовий захист та максимально запобігати негативним індивідуальним наслідкам можливої судової помилки.

Беручи до уваги викладене вище, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та захистити порушене право позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 12.08.2022 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив наявність визначених законом підстав для повернення декларації про готовність об`єкта до експлуатації позивачу на доопрацювання.

За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо повернення на доопрацювання декларації про готовність об`єкта до експлуатації відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви від 12.08.2022 №СА0:3153-3524-6230-4757.

Зобов`язати Державну інспекцію архітектури та містобудування України (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26) повторно розглянути подану ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ; рнокпп НОМЕР_1 ) заяву від 12.08.2022 № СА0:3153-3524-6230-4757 про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ; рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Державної інспекції архітектури та містобудування України (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна