Справа № 275/1619/23
Суддя: Данилюк О. С.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 275/1619/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

за участю секретаря с/з Марієвської Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Штундюк О.А. звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування. В обґрунтування позову зазначив, що 10 листопада 2023 року поліцейським з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції Житомирського РУП сержантом поліції Кардиш Катериною Василівною відносно ОСОБА_1 було винесено Постанову серії БАД № 955298 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Із змісту вказаної постанови вбачається, що 10.11.2023 року в 01 год. 56 хв. в смт. Брусилів по вул. Івана Мазепи водій під час зміни напрямку руху не ввімкнув світловий показник повороту відповідного напрямку, на транспортний засіб був відсутній поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 9.2; п. 2.1 ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ознайомившись з копією постанови, ОСОБА_1 заперечує те, що ним було порушено будь-які правила дорожнього руху, а тому вважає притягнення його до адміністративної відповідальності протиправним та безпідставним. Так, ОСОБА_1 заперечує той факт, що він 10.11.2023 року керував транспортним засобом, при цьому стверджує, що лише знаходився у ньому в якості пасажира, що, на думку його представника адвоката Штундюка О.А., свідчить, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності протиправно та безпідставно. При цьому жодних доказів, якими спростовується такі доводи ОСОБА_1 , в оскаржуваній постанові не вказано.

Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 955298 від 10.11.2023 року, винесену поліцейським РПП СПД № 1 ВП №2 ЖРУП сержантом поліції Кордиш К.В. відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2023 року у справі за вказаним адміністративним позовом відкрито провадження, справу призначено до розгляду.

08.12.2023р. до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому представник відповідача позовні вимоги останнього не визнав через наступне. Так, вказав, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало те, що при зміні напрямку руху водій ОСОБА_1 не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, що зафіксовано на відео з відеореєстратора працівників поліції, чим порушив п. 9.2., п. 2.1ґ ПДР України, а також позивач рухався під час комендантської години. При цьому на місці зупинки ОСОБА_1 погодився з тим, що порушив ПДР. Представник відповідача зазначив, що у такому випадку згідно ст. 258 КУпАП закон не вимагає складення протоколу про адміністративне правопорушення, крім того п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, надає право поліцейському у випадку виявлення правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Через викладене протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 при винесенні оскаржуваної постанови поліцейським не складався. Крім того, зазначив, що факт скоєння ОСОБА_1 зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з реєстратора автомобіля патрульної поліції та відео з портативної камери поліцейського, що додається до відзиву, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 був єдиним, хто перебував в транспортному засобі на момент руху, крім того в подальшому спілкувані з працівниками поліції позивач погодився з тим, що керував транспортним засобом. Також вказав, що зазначений відеозапис підтверджує, що жодних порушень прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення допущено не було. Також зазначив, що ОСОБА_1 до позовної заяви не було додано жодних доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, що, на думку представника відповідача, свідчить про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене. Просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представником позивача адвокатом Штундюком О.А. було подано до суду відповідь на відзив, в якому представник позивача вказав, що в доданий до відзиву відеоматеріал не є належним доказом факту фіксування порушення позивачем Правил дорожнього руху України, та вчинення ним адміністративних порушень передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилання на такі докази ( про застосування технічних засобів фіксації порушення), що мало б відповідати ч. 3 ст. 283 КУпАП. При цьому відповідно до ст. 74 КАС України у разі відсутності в оскаржувальній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Будь-яких інших доказів, що свідчили б про вчинення саме позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем, на думку представника позивача, не надано, тому він вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення. Просив позов ОСОБА_1 задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином у відповідності з вимогами ст. 268 КАСУ, надіслали до суду заяви про розгляд вказаної справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши подані сторонами письмові та електронні докази, вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення, серія БАД № 955298 від 10 листопада 2023 року, винесеною поліцейським РПП СПД № 1 ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Кордиш К.В., на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

В постанові зазначено, що 10.11.2023 року о 01 год 56 хв в смт. Брусилів по вулиці Івана Мазепи ОСОБА_1 під час зміни напрямку руху не ввімкнув світловий показник повороту відповідного напрямку, на транспортний засіб був відсутній поліс ОСЦПВ власників наземних т/з, чим порушив п. 9.2; п. 2.1 ґ ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1ст. 126 КУпАП (а.с. 7).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність серед іншого за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліціядіє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням п. 8 ч. 1 ст. 23 згаданого Закону поліціявідповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На підставі ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 зазначеного Закону водій зобов`язаний мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Згідно п. 2.1. ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п. 9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно частини 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати серед іншого такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото - і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Так, факт вчинення позивачем зазначених в оскаржуваній постанові правопорушень повністю підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, а також відеозаписом з реєстратора автомобіля патрульної поліції, наданими представником відповідача.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Так, відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції повністю спростовує доводи позивача щодо того, що він не керував транспортним засобом, не порушував ПДР України, та підтверджує, що патрульним поліцейським було виконано положення ст.ст. 279-280 КУпАП підчас фіксування адміністративного правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення із встановленням кваліфікації дій позивача відповідно до ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо неналежності та недопустимості як доказу наданого представником відповідача диску з відеозаписом вчинення позивачем адміністративного правопорушення через наступне.

Так, частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на думку суду, запис відео фіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення містить інформацію щодо предмета доказування у даній справі, отриманий у встановленому законом порядку, його копія надсилалась відповідачем позивачу разом із відзивом на позовну заяву, про що свідчить квитанція Укрпошти (а.с. 21).

Згідно з частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, частинами 2, 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому суд приходить до висновку, що такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване в автоматичному режимі.

До аналогічних висновків прийшла і колегія суддів КАС ВС у своїй постанові від 14.02.2018р. по справі № 536/583/17, висновки якої суд має враховувати при розгляді справ схожої категорії.

Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 955298 від 10 листопада 2023 року складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП з врахуванням ст. 36 КУпАП.

Тому, приймаючи вказану постанову, поліцейський РПП СПД № 1 ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержант поліції Кордиш К.В. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення пред`явленого адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 8, п. 8 ч. 1 ст. 23, п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 222, ст. 251, ст. 252, ч. 4 та ч. 5 ст. 258, ст. 280 КУпАП, ст. 72, ст. 73, ч. 1 та ч. 2 ст. 77, ст. 90, ч. 1 ст. 99, п. 2 ч. 1 ст. 241, ч. 1 - ч. 2 ст. 243, ст. 244-245, ст. 246, ч. 3 та ч. 4 ст. 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ О.С. Данилюк