Справа № 420/16681/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/16681/23

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

повний текст судового рішення

складено 11.09.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ в Миколаївській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач-2, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 22.03.2023 року №45 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 :

1. періоди роботи в колгоспі «Путь к комунізму» с. Нові Трояни Болградського району Одеської області: з січня 1980 року по 31.12.2080 року - 1 рік (245 людино-днів при встановленому мінімуму трудоднів за рік 230; з січня 1981 року по 30.04.1981 році 93 людино-дні при встановленому мінімуму трудоднів за рік - 230, всього - 1 рік 3 місяці і 03 дні;

2. періоди роботи: в КСП «Трояни» Болградського району Одеської області з 29.11.1992 року по 09.02.2000 року; в СВК АФ «Буджак» з 10.02.2000 року по 24.02.2006 року; в СВК АФ «Трояни» з 25.02.2006 року по 30.10.2008 року - всього за вказані періоди - 15 років 10 місяців 01 день;

3. періоди перебування на обліку в Болградській районній філії Одеського обласного центру зайнятості, як безробітний: з 30.05.2012 року по 23.02.2013 року, всього 09 міс.; з 01.12.2015 року по 17.05.2016 року, всього 05 міс. 18 днів;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити з 19.12.2022 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що рішення відповідача-1 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано пенсійному фонду всі необхідні документи підтверджуючі наявність у нього більше 32 років страхового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року позов задоволено частково наступним чином:

- визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 22.03.2023 року №45 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.03.2023 року про призначення пенсії, з урахуванням позиції суду, викладеної у рішенні;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи та матеріалів пенсійної справи (наданих відповідачем-2 на виконання ухвали суду першої інстанції від 07.08.2023 року) вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 14.03.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно розписки-повідомлення, вказану заяву та документи позивача прийнято 14.03.2023 року і зареєстровано за №568, до заяви позивачем було додано:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- паспорт громадянина України;

- військовий квіток серії НОМЕР_1 ;

- архівний витяг Відділу трудового архіву Болградської міської ради Одеської області з історичної довідки справи фонду №Р-210/Т сільськогосподарського виробничого кооперативу (СВК) «Агрофірма «Буджак» с.Нові Трояни про зміну назви організації №1754/03-21, згідно якої 28.11.1992 року відповідно рішенню загальних зборів колгоспників колгоспу «Путь к коммунизму» колгосп реорганізований в КСП «Трояни» Болградського району (протокол №2 від 28.11.1992 року), 20.03.1999 року рішенням загальних зборів, новоствореного КСП «Буджак» (протокол від 20.03.1999 року) шляхом відокремлення від КСП «Трояни» створено колективне сільськогосподарське підприємство КСП «Буджак». КСП «Буджак» є правонаступником КСП «Троян» у частині майнових паїв членів КСП «Троян»;

- архівну довідку Відділу трудового архіву Болградської міської ради Одеської області від 19.12.2022 року №1753/03-21, згідно якої позивач дійсно працював в колгоспі «Путь к коммунизму» (КСП «Трояни» / СВК АФ «Буджак») с. Нові Трояни Болградського району Одеської області в період з 1987 - 2006 роки;

- трудову книжку серії НОМЕР_2 , в якій серед іншого, містяться такі записи:

на 2 сторінці містить запис, що 01.05.1987 року позивач прийнятий в члени колгоспу «Шлях до комунізму»;

на 12-15 сторінках міститься інформація про прийнятий колгоспом мінімум участі в громадському господарстві, а також про фактичне виконання позивачем річного мінімуму трудової участі.

Вказана розписка-повідомлення була долучена до матеріалів справи як позивачем та і відповідачем.

Згідно вказаної довідки від 19.12.2022 року №1753/03-21 та трудової книжки позивача, прийнятий колгоспом річний мінімум вихододнів становить 230 в період з 1987 по 1996 роки, 160 вихододнів в період з 1997 по 2002 роки, та 180 вихододнів в період з 2003 по 2006 роки виконаний позивачем річний мінімум вихододнів за період з 1987 по 1996 роки становить 105, 177, 269, 241, 93, 155, 84, 161, 244 вихододнів відповідно, за 1996 рік не вказано, за період з 1997 по 2002 роки становить 32, 229, 225, 63, 258, 273, 341 вихододнів, та за період з 2003 по 2006 роки становить 227, 213, 180, 65 вихододнів відповідно.

22.03.2023 року ГУ ПФУ в Миколаївській області прийнято рішення №45 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», необхідний страховий стаж становить 29 років, а позивачу зараховано 26 років 10 місяці 23 дні.

За результатом розгляду доданих до заяви документів до страхового стажу не зараховано:

1) до страхового стажу не зараховано періоди роботи протягом: грудня 2004 року; червня, серпня - грудня 2005 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата страхових внесків за нарахований дохід;

2) для вірного розрахунку страхового стажу необхідно надати уточнюючу довідку про роботу в колгоспі за 1992 рік, із зазначенням відпрацьованих вихододнів помісячно.

Крім вказаних вище документів, позивачем також суду було надано:

- архівну довідку Відділу трудового архіву Болградської міської ради Одеської області від 05.16.2023 року №750/03-21, згідно якої позивач дійсно працював в колгоспі «Путь к коммунизму» (КСП «Трояни» / СВК АФ «Буджак») с. Нові Трояни Болградського району Одеської області в період з 1978 - 1981 роки, виконаний позивачем річний мінімум вихододнів у 1980 році склав 245, а у 1981 році 93;

- довідки Болградської районної філії Одеського обласного Центру занятості, згідно яких позивач був зареєстрований в центрі занятості як безробітний та отримував допомогу по безробіттю з 01.03.2012 року по 23.02.2013 року, з 01.12.2015 року по 17.05.2016 року, з 30.12.2016 року по 03.05.2017 року, з 11.01.2018 року по 05.01.2019 року, з 21.01.2020 року по 14.01.2021 року, з 28.01.2022 року по 27.11.2022 року;

- довідки Болградської районної філії Одеського обласного Центру занятості про отриманий позивачем дохід за вказані вище періоди.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги щодо частини періодів роботи позивача не є спірними. Також суд дійшов висновку, що наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи. Крім цього суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення пенсійний орган безпідставно послався на відсутність довідки про роботу в колгоспі за 1992 рік, із зазначенням відпрацьованих вихододнів помісячно, як одну з підстав для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки надання та збір документів для призначення пенсії є окремою стадією процесу призначення пенсії особі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058, визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації.

Згідно з абзацом 1 частини 3 статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 9 частини 3 статті 24 Закону №1058).

Згідно абз.1 ч.1 ст.40 Закону № 1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Як зазначено вище, однією з вимог позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи позивача в колгоспі «Путь к комунізму» с. Нові Трояни Болградського району Одеської області: з січня 1980 року по 31.12.2080 року - 1 рік (245 людино-днів при встановленому мінімуму трудоднів за рік 230; з січня 1981 року по 30.04.1981 року 93 людино-дні при встановленому мінімуму трудоднів за рік - 230, всього - 1 рік 3 місяці і 03 дні.

Однак, колегія суддів зазначає, що під час звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, позивач не надавав відповідачу будь-яких документів підтверджуючих страховий стаж за вказані вище періоди, що підтверджується розпискою-повідомленням.

Такі документи були надані позивачем суду разом з позовною заявою.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що пенсійний фонд не розглядав періоди роботи позивача в колгоспі «Путь к комунізму» с.Нові Трояни Болградського району Одеської області: з січня 1980 року по 31.12.2080 року та з січня 1981 року по 30.04.1981 року, як такі, що потенційно належать до зарахування до страхового стажу позивача, не надавав таким періодам оцінку, та як наслідок не відмовляв в зарахуванні таких періодів до вказаного стажу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги з приводу вказаних вище періодів роботи позивача в колгоспі «Путь к комунізму» не є спірними.

Щодо вимог позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи: в КСП «Трояни» Болградського району Одеської області з 29.11.1992 року по 09.02.2000 року; в СВК АФ «Буджак» з 10.02.2000 року по 24.02.2006 року; в СВК АФ «Трояни» з 25.02.2006 року по 30.10.2008 року - всього за вказані періоди - 15 років 10 місяців 01 день, з цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

В позовній заяві позивач вказує, що відповідач зарахував йому до страхового стажу лише 12 років 07 місяців 05 днів замість 15 років 10 місяців 01 день, тобто відповідачем не до враховано 03 роки 2 місяця 26 днів.

В позовній заяві позивач стверджує, що:

- в період з 29.11.1992 року по 09.02.2000 року працював в КСП «Трояни», стаж роботи за вказаний період становить 07 років 04 місяці;

- в період з 10.02.2000 року по 24.02.2006 року працював в СВК АФ «Буджак», стаж роботи за вказаний період становить 6 років 14 днів;

- в період з 25.02.2006 року по 30.10.2008 року працював в СВК АФ «Трояни», стаж роботи за вказаний період становить 2 роки 08 місяців 05 днів,

що відповідає трудовій книжці позивача.

Згідно таблиці розрахунку страхового стажу позивача з пенсійної справи (а.с.109), наданої відповідачем суду першої інстанції, період роботи позивача з 01.01.1993 року по 31.12.2003 року, що склало 11 років, повністю зараховано пенсійним фондом до страхового стажу позивача.

Що стосується періоду з 01.01.2004 року по 24.02.2006 року та з 25.02.2006 року по 30.10.2008 року, то згідно індивідуальній відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), у вказаних періодах позивач не працював та не отримував заробітну плату в таких місяцях:

з січня по травень та в липні 2005 року;

в червні та з серпня по грудень 2006 року;

з січня по лютий та з червня по грудень 2007 року;

в березні та з травня по серпень 2008 року,

інші місяці з вказаних періодів були відпрацьовані позивачем повністю, однак, за не всі відпрацьовані позивачем місяці було сплачено мінімальний страховий внесок повністю або частково, а саме:

за березень-травень, липень-грудень 2004 року;

за червень, серпень-грудень 2005 року;

за січень-квітень, липень 2006 року.

Відмовляючи в призначенні пенсії за віком, ГУ ПФУ в Миколаївській області не було враховано до страхового стажу періоди роботи позивача, а саме: грудень 2004 року та червень, серпень-грудень 2005 року, через відсутність сплати страхових внесків за нарахований дохід.

Також згідно вказаної таблиці розрахунку страхового стажу позивача з пенсійної справи (а.с.109), повністю відпрацьовані позивачем місяці, а саме: березень-травень, липень-грудень 2004 року; червень, серпень-грудень 2005 року; січень-квітень, липень 2006 року, не були зараховані пенсійним органом до страхового стажу позивача, оскільки як зазначено вище та вбачається з оскаржуваного рішення відповідача в цих місяцях не було сплачено мінімальний страховий внесок повністю або частково.

З приводу цього колегія суддів зазначає наступне.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст.11 Закону України №1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Така редакція існує після визнання неконституційними змін, внесених пунктом «б» підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року №107-6 визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Статтею 113 Закону України №1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України №1058 застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п.6 ч.2 ст.17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч.12 ст.20 Закону).

Суд наголошує, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, зокрема, щодо несплати страхових внесків підприємством.

Статтею 106 Закону України №1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно із частинами 11 та 12 ст.9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на положення частин 1 та 2 ст.24 Закону №1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:

1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як вказано у ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а та від 20.03.2019 року у справі №688/947/17.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

За таких обставин, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи позивача за березень-травень, липень-грудень 2004 року; за червень, серпень-грудень 2005 року; за січень-квітень, липень 2006 року, повністю або частково.

Також в оскаржуваному рішенні пенсійний орган не надав оцінку наявним відомостям щодо відпрацьованих позивачем вихододнів в 1992 році в колгоспі, а зазначив, що для вірного розрахунку страхового стажу необхідно надати уточнену довідку.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25.11.2005 року за №22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Згідно абз.4, 5 п.1.8 Порядку №22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що визначаючи відсутність довідки про роботу в колгоспі за 1992 рік, із зазначенням відпрацьованих вихододнів помісячно, як одну з підстав для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії, пенсійний орган діяв не у відповідності із законом, оскільки не вжив необхідних заходів для отримання такої довідки до прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії.

Враховуючи все наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 22.03.2023 року №45 є необґрунтованим, неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу періоди перебування на обліку в Болградській районній філії Одеського обласного центру зайнятості, як безробітного: з 30.05.2012 року по 23.02.2013 року, всього 09 місяців; з 01.12.2015 року по 17.05.2016 року, всього 05 місяців 18 днів.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах пенсійної справи дані щодо періодів з 30.05.2012 року по 23.02.2013 року та з 01.12.2015 року по 17.05.2016 року відсутні, і під час звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, позивач не надавав відповідачу будь яких документів, підтверджуючих страховий стаж за вказані вище періоди, що підтверджується розпискою-повідомленням. Такі документи були надані позивачем суду разом з позовною заявою.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що пенсійний фонд не розглядав періоди перебування позивача на обліку в Болградській районній філії Одеського обласного центру зайнятості, як безробітного: з 30.05.2012 року по 23.02.2013 року та з 01.12.2015 року по 17.05.2016 року, як такі, що потенційно належать до зарахування до страхового стажу позивача, не надавав таким періодам оцінку, та, як наслідок не відмовляв, в зарахуванні таких періодів до вказаного стажу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги з приводу вказаних вище періодів перебування позивача на обліку в Болградській районній філії Одеського обласного центру зайнятості не є спірними.

Також колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що достатнім та ефективним способом судового захисту прав позивача буде зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача від 14.03.2023 року про призначення пенсії, з урахуванням позиції суду, викладеної у рішенні, оскільки зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити пенсію за віком з включенням спірного стажу з огляду на неналежне виконання пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що призвело до порушення його прав, буде втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька