Справа № 380/19996/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 рокусправа № 380/19996/23
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У. В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Чекірди Гната, 10, м. Хмельницький, 29000; ), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», оформлене рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №00 від 05.04.2023, та скасувати вказане рішення;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 з дня звернення 29.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 29.03.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою про призначення пенсії за віком. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачу відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу 30 років, який передбачений в статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому не зараховано до її страхового стажу період роботи з 20.04.1996 по 01.08.1998, оскільки в трудовій книжці наявні виправлення. Вважаючи протиправною відмову в призначенні пенсії, позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не погоджуючись з позовними вимогами подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 років 08 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 , заповненій 09.04.1982, зокрема, запис №4 про звільнення з роботи не засвідчено печаткою підприємства (період роботи з 30.06.1983 по 20.04.1984); запис №21 про звільнення з роботи містить виправлення у даті звільнення та даті наказу, які не завірено в установленому порядку (період роботи з 20.04.1996 по 01.08.1998). Для зарахування вказаних періодів роботи згідно записів у трудовій книжці слід долучити уточнюючі довідки про періоди роботи та одержання допомоги по безробіттю, видані на підставі первинних документів. Також до страхового стажу позивачки не зараховано період роботи 01.01.1991 по 22.05.1991, оскільки згідно Договору між Україною та Латвійською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення і Угод між Міністерством праці та соціальної політики України і Міністерством добробуту Латвійської Республіки про порядок застосування Договору між Україною та Латвійською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення, до загального трудового стажу українською Стороною зараховується період роботи на території Латвійської Республіки до 01.01.1991, за умови підтвердження цього періоду роботи компетентними органами Латвійської Республіки. Крім цього, до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.01.1992 по 29.02.1992 у російській федерації.

Звертає увагу суду, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалося жодних рішень стосовно відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , а отже позовні вимоги про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком протиправними, оформлених рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, є некоректними.

Вказує, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 26 Закону №1058, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. Частиною другою статті 26 Закону №1058 визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу від 23 до 33 років, та після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, враховуючи те, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж 30 років, вважає, що їй правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком та просить у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог. Вказує, що рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.04.2023 № 200 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 30 років. Згідно поданих документів та даних персоніфікованого обліку страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону №1058-VI.

До страхового стажу позивачки не зараховано: період роботи з 30.06.1983 по 20.04.1984, оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчений печаткою підприємства; періоди роботи з 01.01.1991 по 22.05.1991, оскільки відповідно до Договору між Україною і Латвійською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення і Угоди між Міністерством праці та соціальної політики України й Міністерство добробуту Латвійської Республіки про порядок застосування Договору між Україною і Латвійською Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення, до загального трудового стажу українською Стороною зараховується період роботи на території Латвійської Республіки до 1 січня 1991 року, за умови підтвердження цього періоду роботи компетентними органами Латвійської Республіки; період роботи з 01.01.1992 по 29.02.1992, оскільки з 01.01.2023, російська федерація припинила участь у угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, в зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991; період роботи з 20.04.1996 по 01.08.1998, оскільки наявне виправлення в даті на звільнення з роботи та даті наказу, яке не завірене в установленому порядку.

Враховуючи вищенаведене, просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3 .

Згідно записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.04.1982, позивач в межах спірного періоду з 20.04.1996 по 01.08.1998, який становить 2 роки 3 місяці 13 днів працювала головним бухгалтером в ТзОВ Виробничо-комерційний центр «МІФ».

29.03.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказана заява від 29.03.2023 відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №00 від 05.04.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 30 років. Вказана відмова обґрунтована тим, що вік заявниці 60 років, однак її страховий стаж становить 28 років 8 днів. При цьому, до страхового стажу не зараховано, зокрема період роботи ОСОБА_1 з 20.04.1996 по 01.08.1998 в ТзОВ Виробничо-комерційний центр «МІФ».

Вважаючи протиправною відмову відповідачів у призначенні пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оформлену рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №00 від 05.04.2023, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Статтею 24 Закону №1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.

Згідно з ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядок №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом досліджено трудову книжку позивача серії НОМЕР_2 від 09.04.1982 та встановлено, що у ній, серед іншого, в межах спірного періоду містяться записи про роботу ОСОБА_1 з 20.04.1996 по 01.08.1998 головним бухгалтером в ТзОВ виробничо-комерційний центр «МІФ». Вказаний період становить 2 роки 3 місяці 13 днів.

Позивач була призначена на посаду наказом директора підприємства №10 від 20.04.1996 та звільнена наказом №42 від 01.08.1998.

Необхідно зазначити, що на момент вчинення записів у трудовій книжці за спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, пунктом 2.4 якої установлено, що записи усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, і не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємства, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням таких періодів.

Правова позиція про те, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17, від 21.02.2018 у справі №687/975/17, а також від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказано правова позиція також підтримана Верховним Судом в постанові від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.

Згідно з статтею 62 Закону № 1788-XII та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, як встановлено судом, відповідач, посилаючись на виправлення в трудовій книжці позивача, не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити її стаж.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 12.09.2022 у справі № 569/16691/16-а.

Так, судом не встановлено, а відповідачами не надано жодних доказів недостовірності записів про роботу позивача у період з 20.04.1996 по 01.08.1998 та трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.04.1982 в цілому, а тому її потрібно розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Отже, наявність можливих виправлень в трудовій книжці, не може бути безумовною підставою для неврахування відповідного періоду роботи при обрахунку стажу для обчислення пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві.

Таким чином, період роботи позивача з 20.04.1996 по 01.08.1998 на посаді головного бухгалтера в ТзОВ Виробничо-комерційний центр «МІФ», який становить 2 роки 3 місяці 13 днів, має зараховуватися до страхового стажу ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує, що попередньо зарахований відповідачем 2 страховий стаж позивача 28 років 8 днів, що в сукупності становить 30 років 3 місяці 21 день.

Відтак, суд приходить висновку, що на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 29.03.2023), у неї були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, а саме позивач досягла 60 річного віку та набула більше 30 років страхового стажу.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №00 від 05.04.2023, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком та в зарахуванні страхового стажу за роботу з 20.04.1996 по 01.08.1998 є протиправним та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи вищенаведене, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити з 29.03.2023 позивачу пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, зарахувавши при цьому до її страхового стажу період роботи головним бухгалтером в ТзОВ виробничо-комерційний центр «МІФ» з 20.04.1996 по 01.08.1998.

При цьому, щодо позовних вимог, в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, суд звертає увагу, що питання про призначення позивачу пенсії розглядалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Водночас, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалося жодних рішень стосовно відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Щодо судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судового збору, сплаченого позивачем при поданні згаданої вказаної позовної заяви, у розмірі по 1073,60 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 №00 від 05.04.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) призначити з 29.03.2023 ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, зарахувавши при цьому до її страхового стажу період роботи головним бухгалтером в ТзОВ Виробничо-комерційний центр «МІФ» з 20.04.1996 по 01.08.1998.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) сплачений судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Чекірди Гната, 10, м. Хмельницький, 29000; ) сплачений судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна