Справа № 751/7284/23
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/7284/23 Суддя (судді) першої інстанції: Деркач О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Губської Л.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції міста Києва на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 жовтня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції міста Києва, інспектора роти № 2 БУПП № 1 в Чернігівській області Островського Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до Департаменту патрульної поліції міста Києва (далі - відповідач 1), інспектора роти № 2 БУПП № 1 в Чернігівській області Островського Олександра Олександровича (далі - відповідач 2), в якому просив про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7573746 від 21.08.2023 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження в адміністративній справі.

Позовна заява обґрунтована тим, що дійсно 21.08.2023 року о 17 год. у м. Чернігові по вул. П`ятницькій, 77, позивач керував транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з дотриманням вимог Правил дорожнього руху та інших вимог чинного законодавства України. Проїхавши нерегульоване перехрестя, за 30-50 метрів за ним, був зупинений працівниками поліції, які повідомили про порушення ПДР України, а саме, що він проїхав перехрестя не зупинившись перед дорожнім знаком пріоритету 2.2, на що він заперечив.

Стверджує, що проїжджаючи перехрестя він повністю зупинився для виконання вимог дорожнього знаку, так як виїжджав з другорядної на головну дорогу, та проїзд даного перехрестя без повної зупинки автомобіля неможливий, та зупинившись перед перехрестям, щоб переконатись у відсутності транспортних засобів, що рухаються по головній дорозі, переконавшись у їх відсутності, продовжив рух.

Зазначає, що звертав увагу працівників поліції на те, що зупинився перед знаком, проте вони стверджували, що він не зупинився та продовжив рух. Працівники поліції знаходились за перехрестям і повинні були бачити перехрестя та сам момент зупинки автомобіля перед дорожнім знаком 2.2. Просив працівників поліції надати будь-які докази на підтвердження вчиненого порушення вимог ПДР України, проте його прохання та доводи були проігноровані, повідомивши що у них немає технічної можливості показати порушення. Вважає, що він не порушував вимоги п. 8.4.б Правил дорожнього руху України.

Вказує, що оскаржувана постанова серії ЕАТ № 7573746 від 21.08.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, проте зазначено, що до постанови додається відео пв 474370. На його прохання надати докази вчинення адміністративного правопорушення, а саме показати відео порушення, інспектором Островським О.О. було відмовлено.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 жовтня 2023 року даний адміністративний позов задоволено частково.

Змінено захід стягнення у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7573746 від 21.08.2023 року, винесеної інспектором 2 роти 1 БУПП в Чернігівській області Островським О.О., в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

У решті заявлених вимог - відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції визнав факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, проте з не зрозумілих причин прийшов до висновку, що він може звільнити особу від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням до особи в той час, як це компетенція держаного органу.

Відповідно до норм статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

На виконання вимог вказаної статті справа якнайшвидше, в межах десятиденного строку, призначена до розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 серпня 2023 року інспектором 2 роти 1 БУПП в Чернігівській області, Островським О.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7573746, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.6).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 21.08.2023 року, у м. Чернігові по вул. П`ятницькій, 77, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримавшись вимог дорожнього знаку 2.2, проїзд без зупинки заборонено, та здійснив проїзд не зупинивши транспортний засіб перед дорожнім знаком, чим порушив п. 8.4.б Правил дорожнього руху - порушення вимог знаків пріоритету.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо прийняття вказаної постанови, вважаючи її протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до п. 8.4.б ПДР України знаки пріоритету https://vodiy.ua/znaky/2/, встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз 1 п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2, 4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 4 статті 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що з відеозапису з портативного відео реєстратора 474370 вбачається, що позивач ОСОБА_1 , у м. Чернігові по вул. П`ятницькій, 77, керуючи транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримавшись вимог дорожнього знаку 2.2, проїзд без зупинки заборонено, здійснив проїзд не зупинивши транспортний засіб перед дорожнім знаком, проте здійснив зупинку безпосередньо перед перехрестям.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, на думку суду першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обставини вчиненого правопорушення, яке на час розгляду справи в суді не становить великої суспільної шкідливості та небезпечності, оскільки останнім фактично було виконано вимоги вищезгаданого дорожнього знаку і зупинено транспортний засіб, проте з недотриманням визначеного місця зупинки, не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо конкретним громадянам, накладення на позивача стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП фактично не виконає основної мети адміністративного стягнення, викладеної в ст. 23 КУпАП, а саме: адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття.

Суд першої інстанції вважає доцільним звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрити, з чим не може погодитись колегія суддів.

Ст. 22 КУпАП передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення.

Так, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, саме орган (посадова особа), уповноважена вирішувати справу має можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, а не суд.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Колегія суддів наголошує, що відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у межах даної справи Департамент патрульної поліції міста Києва (посадова особа Департаменту) наділені повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, обираючи спосіб притягнення винної особи до відповідальності.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржувана постанова серії ЕАТ № 7573746 від 21.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною, тому скасуванню не підлягає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив частково позовні вимоги, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 317, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції міста Києва - задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 жовтня 2023 року - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції міста Києва, інспектора роти № 2 БУПП № 1 в Чернігівській області Островського Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст рішення виготовлено 16 січня 2024 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Л.В. Губська

Є.І. Мєзєнцев