Справа № 120/1538/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1538/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Н.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

16 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2023 року, позивач ТОВ Продовольча компанія Зоря Поділля звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій від 07.02.2023 №1498/02-32-09-01/34009446.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено. Здійснено розподіл судових витрат.

Судове рішення мотивоване тим, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства та доповідну записку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але, при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав чітку мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки. Враховуючи викладене, суд першої інстанції відхилив доводи відповідача, що самостійною підставою для проведення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України є здійснення податковим органом контрольних функцій у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Суд зазначив, що ні доповідна записка, яка стала підставою для прийняття наказу про проведення перевірки, ні сам наказ не містять будь-яких посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, окрім звичайної вказівки на норми, що регулюють питання проведення такої перевірки.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог апеляційної скарги зазначає, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Скаржник вважає, що застосування протилежного підходу призведе до обмеження контролюючого органу у можливості реалізації однієї з покладених на нього функцій щодо здійснення контролю у зазначеній сфері.

Позивач, скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти доводів відповідача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Позивач ТОВ Продовольча компанія Зоря Поділля зареєстрований Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань 15.03.2006 №0000297; ; місцезнаходження юридичної особи: вул. Заводська, буд. 150, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область.

Відповідно до Ліцензій на право зберігання пального №1900036 та №1900037, адресами місця зберігання є: 1) вул. Заводська, 150, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область; 2) вул. Заводська, 131, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область.

У період з 27.12.2022 по 05.01.2023 на підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області №4079к від 26.12.2022 Про проведення фактичних перевірок ТОВ ПК Зоря Поділля та направлень на проведення фактичної перевірки від 26.12.2022 №5056, №5057, №5059 посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку ТОВ ПК Зоря Поділля за адресами: вул. Заводська, буд. 150, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область та вул. Заводська, 131, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область з питань обігу та обліку пального за період з 01.01.2020 по 05.01.2023.

ТОВ ПК Зоря Поділля 05.01.2023 подало пояснення в межах проведення фактичної перевірки, у яких вказало, що згідно договорів надання послуг перевезення, право власності на пальне від ТОВ ПК Зоря Поділля не переходить до перевізника, пальне є власністю Товариства, а тому трактування заправки перевізників пальним як оптова чи роздрібна торгівля є невірним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

За результатами фактичної перевірки складено акт №165/02-32-09-04/34009446 від 06.01.2023, в якому зафіксовано виявлені під час перевірки порушення, а саме:

- статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР, зі змінами та доповненнями, a caмe, ТОВ ПК Зоря Поділля на акцизному складі №1001961 у період з 01.09.2022 по 30.12.2022 здійснювало операції із реалізації дизельного пального без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензії на право роздрібного продажу пального;

- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України (із внесеними змінами та доповненнями) а саме, TOB ПК Зоря Поділля використовує у господарській діяльності власне та орендоване рухоме майно (техніку i транспортні засоби) в кількості 251 одиниця, без взяття на облік у контролюючому органі за місцем знаходженням юридичної особи, як об`єкти оподаткування, через які здійснюється господарська діяльність.

Позивачем було подано заперечення до акту про результати перевірки від 06.01.2023 №165/02-32-09-04/34009446 з питань обігу пального за період з 01.01.2020 по 05.01.2023, у яких він вказав, що у наказі відсутні підстави для проведення фактичної перевірки визначені у п. 80.2 ст. 80 ПК України.

За результатами проведення фактичної перевірки TOB ПК Зоря Поділля, на підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДПС у Вінницькій області винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 07.02.2023 №1498/02-32-09-01/34009446, яким зобов`язано TOB ПК Зоря Поділля сплатити в установленому законодавством порядку штраф у розмірі 250 000,00 грн. до місцевого бюджету.

Вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте контролюючим органом на підставі незаконно проведеної перевірки, а тому не погоджуючись із правомірністю вказаних дій та рішень відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 62 ПК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних наказів) одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Як з`ясовано судом, наказом від 26 грудня 2022 року №4079к призначено, зокрема, проведення фактичної перевірки позивача, за адресами Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вул. Заводська 150, та Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вул. Заводська, 131, з 27.12.2022 року, терміном 10 діб, за період з 01.01.2020 року з метою встановлення обставин дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункти 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ та доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області №1933/02-32-09-01 від 26.12.2022.

Як вірно встановив суд першої інстанції, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства та доповідну записку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але, при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав чітку мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Крім того, у доповідній записці №1933/02-32-09-01 від 26.12.2022 про проведення фактичних перевірок ТОВ ПК Зоря Поділля (на яку посилається відповідач у наказі) зазначено, що на виконання листа ДПС України від 19.12.2022 №16636/7/99-00-09-03-01-07 з метою здійснення контролю за дотриманням вимог платниками податків діючого законодавства у сфері обігу та зберігання пального, запропоновано з метою запобігання та виявлення порушень законодавства платниками податків, які здійснюють виробництво, зберігання та торгівлю підакцизними товарами, в рамках пп. 80.2.2 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, просив надати дозвіл на проведення фактичної перевірки ТОВ ПК Зоря Поділля за місцями зберігання пального: Вінницька область, м. Жмеринка, тупик Космонавтів, буд. 16 та адресою місця зберігання пального: вул. Заводська, 150, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область; вул. Заводська, 131, м. Гайсин, Гайсинський район, Вінницька область., терміном 10 діб з 27.12.2022 , з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального та перевірки дотриманням вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального в Україні.

У свою чергу, у листі ДПС України №16636/7/99-00-09-03-01-07 від 19.12.2022 від 19.12.2022 вказано, що Департамент контролю за підакцизними товарами з метою здійснення контролю за дотриманням вимог платниками податків діючого законодавства у сфері обігу та реалізації пального, надає перелік суб`єктів господарювання для організації та проведення фактичних перевірок з обов`язковим зняттям залишків пального в розрізі суб`єктів господарювання (зберігачів) та проведенням хронометражу господарської діяльності, залишки пального відповідно до карток рахунків та оборотно-сальдових відомостях по рахунка 281, 203, 023 та іншим, де відображались операції з обліку пального, яке знаходиться на відповідальному зберіганні по дату здійснення відповідних перевірок (з обов`язковим наданням копій) з урахуванням Методичних рекомендацій щодо Порядку взаємодії між підрозділами органів державно податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених Наказом ДПС від 04.09.202 №470.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що наведена в листі інформація є загальною щодо діяльності позивача та не вказує на будь-які порушення ним вимог законодавства. При цьому Державна податкова служба України не вказала норми права, які можливо порушено платником, відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки.

Крім того, відповідач не надав письмових і належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала інформація про порушення ТОВ ПК Зоря Поділля вимог законодавства. Як у листі, який контролюючий орган визначає як підставу для проведення перевірки, так і у самому наказі про призначення перевірки, ГУ ДПС у м. Вінницькій області не конкретизує суть порушення.

Також, у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено, в рамках яких заходів встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлено факти сумнівності операцій та яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції, показання свідків, працівників).

Наведене правозастосування узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19.

У постанові від 8 вересня 2021 року (справа №816/228/17) Велика Палата Верховного Суду сформулювала наступний правовий висновок: У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Таким чином, головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процедурних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.

Колегія суддів враховує, що відповідно до усталених висновків Верховного Суду оцінка правомірності призначення і проведення перевірки надається під час розгляду справи про скасування податкового повідомлення-рішення. При цьому, у випадку встановлення допущення контролюючим органом істотних порушень під час призначення і проведення перевірки, які тягнуть за собою протиправність прийнятого рішення контролюючого органу, такі висновки можуть бути самостійною підставою для задоволення позову і скасування такого рішення. У разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, суди повинні переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства

Як уже було вказано вище, у наказі на проведення перевірки реквізити суб`єкта господарювання, щодо якого призначено контрольний захід, належать до обов`язкових. Неможливість ідентифікації такого суб`єкта господарювання має наслідком незаконність наказу про проведення такої перевірки через допущення істотних недоліків при його оформленні, а, відповідно, і податкового повідомлення-рішення, прийнятого за наслідками такої перевірки.

Колегія судді вважає, що сукупність наведених вище процедурних порушень, допущених відповідачем при проведенні фактичної перевірки ТОВ ПК Зоря Поділля, обґрунтовано була визнана судом першої інстанцій підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.02.2023 №1498/02-32-09-01/34009446.

Зазначені порушення процедури проведення перевірки є самостійною підставою для визнання висновків такої перевірки необґрунтованими, не перевіряючи їх по суті виявлених порушень, що тягне за собою скасування прийнятих актів індивідуальної дії.

Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення фактичної перевірки позивача, оскільки наказ не містить конкретних фактичних підстав призначення перевірки та відсутнє встановлення податковим органом факту будь-яких податкових правопорушень позивача, що могли б слугувати правомірною необхідністю проведення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють призначення такої.

Колегія суддів дійшла висновку, що визнання перевірки незаконною породжує відповідні правові наслідки такої перевірки, оскільки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Установлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що визнання незаконною фактичної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання протиправними та скасування, прийнятих за результатами такої перевірки рішень.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування ухваленого судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.