Справа № 420/21560/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/21560/23

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання призначити та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, про зобов`язання зарахувати періоди роботи вихователем дитячого садка з 05.06.1984 до 01.09.2000 до стажу роботи для особи, яка працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідач щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити грошову допомогу, що не оподатковується, передбачену п. 7-1 розділу Х Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення ОСОБА_1 ;

- зарахувати періоди роботи вихователем дитячого садка в колгоспі Дружба 05.06.1984 по 01.09.2000 (з 30.11.1992 KCП; з 24.03.2000 - ПСП) до стажу роботи для особи, яка працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів e - ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

В обґрунтування позову вказувала, що вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з проханням призначити та виплати грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV. На вказане звернення позивач отримала відповідь №20287-20065/К-02/8-1500/23 від 26.07.2023 відповідно до якої у призначені та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV їй відмовлено. Вищевказаним листом Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача про відсутність, на думку відповідача, правових підстав нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги через відсутність необхідного спеціального стажу на день досягнення нею пенсійного віку. Вказану відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує її права, мотивуючи тим, що на день досягнення пенсійного віку вона обіймала посаду, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років. Крім того, вона раніше не отримувала будь-якого виду пенсії. На момент звернення за призначенням пенсії спеціальний страховий стаж на посадах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909, за її підрахунками, становив 30 років. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про дотримання умов, передбачених законом для отримання державної допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволений.

Визнана протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не оподатковується, передбачену п. 7-1 розділу Х Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 вихователем дитячого садка в колгоспі Дружба з 05.06.1984 по 01.09.2000 (з 30.11.1992 - KCП, з 24.03.2000 - ПСП) до стажу роботи для особи, яка працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів e - ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн (одну тисячу грн).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що позивач працювала на посаді вихователя дитячого садку у колгоспі Дружба з 05.06.1984 по 01.09.2000 (з 30.11.1992 було реорганізовано в КСП Дружба та з 24.03.2000 реформовано в приватне сільськогосподарське підприємство Дружба). Зазначений заклад не відноситься до державної та комунальної форми власності, а тому у ГУ ПФУ в Одеській області відсутні підстави для врахування спірного періоду до спеціального страхового стажу за трудовою книжкою. Натомість такий період зараховано до загального страхового стажу позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка, послалась на правомірність оскаржуваного рішення та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

12.07.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV.

У відповідь листом від 26.07.2023 № 20287-20065/К-02/8-1500/23 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило заявниці, що пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон), передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких - посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Підстави для призначення вищезазначеної грошової допомоги відсутні, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу 30 років.

До стажу, що дає право на виплату грошової допомоги не враховано період роботи вихователем дитячого садка в колгоспі Дружба 05.06.1984 по 01.09.2000 (з 30.11.1992 - КСП, з 24.03.2000 - ПСП), оскільки заклад не відноситься до державної або комунальної форми власності.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в періоді з 05.06.1984 по 01.06.2000 працювала на посаді вихователя дитячого садка в КПС Дружба.

Згідно довідки від 11.04.2023 № 41, ОСОБА_1 була прийнята на посаду вихователя дитячого садка з 05.06.1984 по 01.09.2000 у колгоспі Дружба.

Згідно довідки від 11.04.2023 № 42, колгосп Дружба Іванівського району Одеської області реорганізовано в КПС Дружба на підставі рішення загальних зборів членів колгоспу (протокол № 3 від 30.11.1992).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, о позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач має усі необхідні умови для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону № 1058-ІV.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Згідно п. 7-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» яка визначає умови призначення пенсії за віком, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема при зверненні з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Також законом передбачені випадки, коли право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу настає до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини.

За п. «е» ст. 55 вказаного Закону в редакції до 4 червня 2019 року право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Згідно ч. 2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічні норми передбачені ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Таким чином, з 4 червня 2019 року дня набрання чинності вказаним рішенням Конституційного Суду України діє п. «е» ст. 55 вказаного Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка була до змін, що внесені до неї законами України від 2 березня 2015 року № 213-VIII та від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, а саме в наступній редакції: «право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку».

На виконання п. 7-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Згідно п.п. 6, 7 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі Порядок №1191).

Пунктом 2 Порядку №1191 встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п."е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 (далі Порядок №909).

До вказаного Порядку №909 входять посади вчителів, вихователів загальноосвітніх навчальних закладів та вихователі дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до ч.4 ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Частиною 1 ст. 39 Закону України "Про позашкільну освіту" зазначено перелік позашкільних закладів, на які поширюється дія даного Закону.

Статтею 29 Закону України "Про освіту" передбачено, що в структуру освіти входить дошкільна освіта.

Згідно ст. 5 Закону України "Про дошкільну освіту" систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.

Відповідно до ст.ст.16, 18 Закону Української PCP "Про народну освіту" від 28 червня 1974 року, що діяв на час роботи позивача у вказаний період, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють.

Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

Таким чином, в період роботи позивача на посаді вихователя дитячого садка колгоспу Дружба визнавалось дві форми власності: соціалістична та особиста. Колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої.

Відповідно до ст. 10 Конституції УРСР від 20 квітня 1978 року основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.

Стаття 11 Конституції УРСР визначала, що у виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

В період роботи позивачки з 05 червня 1984 року по 21 вересня 1998 року діяла Конституція УРСР від 30 січня 1937 року, якою також визнавались дві форми власності: соціалістична та особиста.

Зважаючи на те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої, вказаний період роботи позивача прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.

07 лютого 1991 року був прийняти Закон України "Про власність", яким передбачено існування індивідуальної, колективної та державної власності. Поняття комунальної власності було введено з введенням в дію ЦК України з 01 січня 2004 року.

Таким чином, до 01 січня 2004 року дитячі садочки перебували лише в державній та колективній власності.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач має усі необхідні умови для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 Перехідних положень Закону № 1058-ІV.

На день досягнення пенсійного віку позивач, з урахуванням вказаного спірного періоду та рішення Конституційного Суду України від 4 червня 2019 року № 2-р/2019, мав достатній спеціальний страховий стаж на відповідних посадах, тобто умова щодо страхового стажу ним дотримана.

Враховуючи, що на день досягнення пенсійного віку позивач працював працівником охорони здоров`я комунальної форми власності на посаді, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мав відповідний загальний страховий стаж, в тому числі достатній спеціальний страховий стаж на таких посадах, і до цього не отримував будь-яку пенсію, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при призначенні пенсії за віком він мав право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Тому, одночасно з першою виплатою призначеної пенсії (п. 7-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.п. 6, 7 Порядку № 1191) Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - орган, де позивач перебуває на обліку, мало нарахувати та виплатити позивачу спірну допомогу.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплатити позивачу грошової допомоги, що передбачена п. 7-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 420/21560/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 16.01.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький