Справа № 580/5970/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року справа № 580/5970/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12, пункту «а» статгі 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12, пункту «а» статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 05.04.2022 з урахуванням раніше виплачених сум, виходячи із вислуги років 27 років 05 місяців 06 днів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. б статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Вважаючи, що набула право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до п. а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, оскільки її вислуга років у пільговому обчисленні зараховується до календарної, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення та виплату їй з 31.08.2019 пенсії за вислугу років відповідно до зазначеного пункту у розмірі 70 % грошового забезпечення, проте відповідач протиправно відмовив у призначенні такої пенсії.

Ухвалою від 17.07.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач відзив на позовну заяву в строк, встановлений судом, як і станом на дату ухвалення рішення суду і цій справі не надав. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 17.07.2023 та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 19.07.2023 та 12.07.2023 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, які містяться в матеріалах справи.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно з наказом Державної установи Уманська виправна колонія (№ 129) від 29.08.2019 № 106/ОС-19 ОСОБА_1 звільнено 30.08.2019 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Згідно з наказом вислуга років на день звільнення:

- в календарному обчисленні становить 20 років 06 місяців 27 днів;

- страховий стаж відповідно до п. б ст. 12 Закону № 2262 29 років 11 місяців 26 днів.

Вказані відомості також підтверджуються архівною довідкою Державної установи Уманська виправна колонія (№ 129) від 20.02.2023 № 6, згідно з якою військова служба позивача у пільговому обчисленні складає - 27 років 05 місяців 06 днів.

Згідно з розрахунком пенсії за вислугу років позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 31.08.2019 у розмірі 54% сум грошового забезпечення.

05.04.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 70% сум грошового забезпечення з 05.04.2022.

За наслідками розгляду заяви, листом від 05.05.2023 № 5122-4617/Р-03/8-2300/23 відповідач повідомив позивачу, що оскільки календарна вислуга років позивача є меншою, ніж передбачена п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (24 роки), пенсію позивачу призначено відповідно до п. б ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (за 29 років вислуги з урахуванням трудового стажу).

Бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб позивач вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Згідно п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж, з статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, з статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Частиною 1 статті 17 Закону № 2262-ХІІ закріплено перелік періодів, які підлягають включенню до вислуги років особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, з статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Приписи ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної норми 17.07.1992 за № 393 Кабінет Міністрів України прийняв постанову Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі Постанова № 393).

Пунктами 1 та 2 цієї Постанови також визначено перелік періодів, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсій за вислугу років особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д, з статті 1-2 Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

У первинній редакції пункт 3 Постанови № 393 передбачав перелік періодів, що зараховують до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови на пільгових умовах.

Разом з тим, у подальшому до зазначеної Постанови неодноразово вносилися зміни.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 Постанову № 393 доповнено пунктом 2-1 наступного змісту: Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови., а також абзац 1 пункту 3 викладено у новій редакції: До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:….

Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України № 393, яка визначає порядок обчислення вислуги років та пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію згідно Закону № 2262-ХІІ, з 19.02.2022 (дата набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119), встановлює можливість врахування пільгового періоду служби виключно для визначення розміру пенсії та закріплює, що для призначення пенсій застосовується обчислена календарна вислуга років.

Суд врахував, що із заявою про призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ позивач звернувся до відповідача 05.04.2023, тобто після набрання чинності вищевказаних змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 393.

За такого правового регулювання, беручи до уваги, що обсяг календарної вислуги років позивача складає 20 років 06 місяців 27 дні, тобто менше 24 років календарної вислуги, що необхідні для призначення пенсії згідно п. а ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для призначення пенсії згідно вказаного пункту.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, від 08.09.2021 у справі № 320/4635/20 суд вважає помилковими, оскільки вони були сформульовані за іншого правового регулювання, а тому не є релевантними до спірних правовідносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 КАС України.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ