Справа № 480/12111/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 р.Справа № 480/12111/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне господарство агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/12111/23

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України"

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України третя особа Головне управління Державної податкової служби у Сумській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Дослідне господарство агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просив суд:

- скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про арешт коштів, що перебувають у касі ДП «ДГ «Агрофірма «Надія» ІСГПС НААН України» (), або надходять до неї від 16.10.2023 в рамках виконавчого провадження ВП № 72847522;

- скасувати накладений в рамках виконавчого провадження ВП № 72847522 арешт грошових коштів, що знаходяться в касі ДП «ДГ «Агрофірма «Надія» ІСГПС НААН України» () або надходять до неї.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що зі змісту податкової вимоги ГУ ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) № Ю 1842-1828 від 04.08.2023 не вбачається жодної інформації про те, з якого часу існує фактична заборгованість ДП «ДГ «Агрофірма «Надія» ІСГПС НААН України», яким чином відбувалось нарахування штрафів та/або пені та що послугувало виникненню такої заборгованості. Відтак, звертає увагу суду про правильність нарахування пред`явленої у даній вимозі суми заборгованості, а саме 1 483 911,26 грн., а також у доцільності відкриття виконавчого провадження відповідачем по даній справі. У зв`язку з чим вважає, що рішення відповідача, що полягає у винесенні постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника, або надходять до неї від 16.10.2023 в рамках виконавчого провадження № 72847522, є передчасним, необґрунтованим, а також таким, що винесене з порушенням норм законодавства України, та не відповідає фактичним даним.

Ухвалою суду від 14.11.2023 заяву позивача про поновлення строку звернення до суду - задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено Державному підприємству "Дослідне господарство агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного сходу національної академії аграрних наук України" строк звернення до суду із даним позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 480/12111/23. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей провадження у даній категорії справ, визначених ст. 287 КАС України.

Вказаною ухвалою суду також залучено до участі у справі Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції в якості другого відповідача, а стягувача Головне управління Державної податкової служби у Сумській області - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 року у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Дослідне господарство агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Зазначив, що зі змісту податкової вимоги ГУ ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) № Ю 1842-1828 від 04.08.2023 не вбачається жодної інформації про те, з якого часу існує фактична заборгованість ДП «ДГ «Агрофірма «Надія» ІСГПС НААН України», яким чином відбувалось нарахування штрафів та/або пені та що послугувало виникненню такої заборгованості. В такому випадку постає питання про правильність нарахування пред`явленої у даній вимозі суми заборгованості, а саме 1483911,26 грн., а також у доцільності відкриття виконавчого провадження відповідачем по даній справі. Згодом на адресу ДП «ДГ «Агрофірма «Надія» ІСГПС НААН України» надійшла податкова вимога № Ю 1842-1828 від 20.09.2023. Яким чином відбувалось нарахування суми штрафів та/або пені в даній податкові вимозі та що послугувало виникненню такої суми заборгованості, що приблизно на 400000 грн. є більшою аніж заборгованість, зазначена у попередній вимозі, також не зазначено жодної інформації. Постанова про арешт коштів боржника від 16.10.2023 року має посилання саме на податкову вимогу від 04.08.2023, але сума заборгованості, зазначена в даній постанові, кардинально різниться із тією, що зазначена у податковій вимозі від 20.09.2023 року, а також у податковій вимозі від 04.08.2023, та згідно із відповіддю ДПС України № 31948 від 25.10.2023 року заборгованість станом на 31.08.2023 становила 1888540,27 грн. Зазначив, що під час існування форс-мажорних обставин, штрафні санкції та пеня за грошовими зобов`язаннями не нараховується, з огляду на існування форс-мажорних обставин, а саме: введення в Україні правового режиму воєнного стану. Проте, на момент звернення позивача до суду, відповідач продовжує нараховувати штрафні санкції підприємству, чим ще більше порушує закон. Наголосив, що раніше він звертався до ДПС України із скаргою на спірну податкову вимогу. Паралельно ним було надіслано відповідь на оскаржувану постанову. Так як скарга на податкову вимогу досі знаходиться на розгляді, жодного рішення щодо її вирішення станом на сьогодні немає, вважає винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника, або надходять до неї від 16.10.2023 в рамках виконавчого провадження № 72847522 передчасним, не обґрунтованим, а також таким, що не відповідає фактичним даним.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що під час розгляду справи судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 72392862 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» () на користь держави, до складу якого входить і виконавче провадження ВП № 72847522 з примусового виконання вимоги № Ю-1842-1828 У, виданої 04.08.2023 ГУ ДПС у Сумській області про стягнення заборгованості на користь держави у розмірі 1483911,26 грн.

16.10.2023 державним виконавцем, у зв`язку з тим, що заборгованість за виконавчим документом не сплачена, на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї (а.с.21).

Того ж дня державним виконавцем, у відповідності до вимог частини 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», винесено вимогу про запропонування боржником видів майна чи предметів, які необхідно реалізувати в першу чергу.

17.10.2023 державним виконавцем, під час проведення виконавчих дій, вимогу від 16.10.2023 вручено особисто в.о. директора Державного підприємства «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» Жиличу О.В. під підпис, про що складено відповідний акт.

17.10.2023 державним виконавцем, під час проведення виконавчих дій постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї від 16.10.2023 ВП №72847522 вручено особисто в.о. головного бухгалтера ДП «ДГ «Агрофірма «Надія» ІСГПС НААН України» Стеценко А.В. під підпис, про що складено відповідний акт.

Не погодившись із постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про арешт коштів, що перебувають у касі ДП «ДГ «Агрофірма «Надія» ІСГПС НААН України» або надходять до неї від 16.10.2023 в рамках виконавчого провадження ВП № 72847522, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що оскільки сума боргу згідно податкової вимоги від 04.08.2023 на час винесення спірної постанови, як і на час розгляду даної справи залишається несплаченою боржником у повному обсязі, підстави для скасування арешту відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон України Про виконавче провадження) та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону № 1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.18 цього Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Частинами 3, 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до частин 6, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у десятиденний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтею 52 Закону № 1404-VIII визначені особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця, відповідно до якої виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача (ч.1).

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (ч.2).

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно (ч.5).

Згідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до абз.2 п.8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, за зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до п.2 розділу VIII Інструкції № 512/5 у разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органах.

Після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову (п.10 розділу VIII Інструкції № 512/5).

Виходячи з наведених правових норм, вбачається, що виконавець самостійно визначає зміст і характер виконавчих дій, потрібних для виконання певних рішень.

Як свідчать матеріали справи на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 72392862 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» () на користь держави, до складу якого входить і виконавче провадження ВП № 72847522 з примусового виконання вимоги № Ю-1842-1828 У, виданої 04.08.2023 ГУ ДПС у Сумській області про стягнення заборгованості на користь держави у розмірі 1483911,26 грн.

16.10.2023 державним виконавцем, у зв`язку з тим, що заборгованість за виконавчим документом не сплачена, на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї (а.с.21).

З наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача судом, зокрема, встановлено, що під час проведення виконавчих дій представником Державного підприємства «Дослідне господарство Агрофірма «Надія» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» головним бухгалтером Стеценко Анною Василівною на вимогу державного виконавця надано Баланс (звіт про фінансовий стан) підприємства, а також надано платіжні інструкції № 122 від 06.09.2023 про сплату на користь ГУ ДПС у Сумській області коштів у розмірі 10560,00 грн, № 126 від 26.09.2023 про сплату на користь ГУ ДПС у Сумській області коштів у розмірі 17800,00 грн, № 128 від 03.10.2023 про сплату на користь ГУ ДПС у Сумській області коштів у розмірі 22230,00 грн, № 132 від 05.10.2023 про сплату на користь ГУ ДПС у Сумській області коштів у розмірі 17820,00 грн та виписку по особовому рахунку боржника про часткову оплату заборгованості на суму 22188,77 грн, про що складено відповідний акт.

Судом також встановлено, що боржником за період з 27.10.2023 по 15.11.2023 сплачено на рахунок з обліку депозитних сум відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 4 платежі на загальну суму 18350,00 грн, які в подальшому у відповідності до вимог ст.ст.45, 46 Закону України «Про виконавче провадження» розподілені та перераховані на користь стягувача.

Станом на 16.11.2023 боржником на користь стягувача сплачено заборгованість у розмірі 410345,36 грн. Станом на 16.11.2023 сума до стягнення за виконавчим документом складає 1 073 565,90 грн.

У той же час, частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

З урахуванням того, що сума боргу згідно податкової вимоги від 04.08.2023 на час винесення спірної постанови, як і на час розгляду даної справи залишається несплаченою боржником у повному обсязі, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування арешту.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, враховуючи наявність непогашеного боргу на підставі податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-1842-1828 У від 04.08.2023, заяву про примусове виконання стягувача - Головного управління Державної податкової служби у Сумській області з клопотанням про накладення арешту на майно та кошти боржника, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувана постанова відповідача про арешт коштів, що перебувають у касі ДП «ДГ «Агрофірма «Надія» ІСГПС НААН України», або надходять до неї від 16.10.2023 в рамках виконавчого провадження ВП № 72847522 відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги про її скасування є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо посилання позивача на те, що зі змісту податкової вимоги ГУ ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) № Ю-1842-1828 У від 04.08.2023 не вбачається жодної інформації про те, з якого часу існує фактична заборгованість ДП «ДГ «Агрофірма «Надія» ІСГПС НААН України», яким чином відбувалось нарахування штрафів та/або пені та що послугувало виникненню такої заборгованості, то суд правомірно вказав на те, що підстави нарахування та розмір визначеної вимогою заборгованості не є предметом розгляду даної справи.

Також не є предметом позову оскарження самої податкової вимоги № Ю-1842-1828 У від 04.08.2023.

З приводу накладення арешту на кошти боржника у сумі 1610621,45 грн, то суд зазначає, що вказана сума визначена державним виконавцем з урахуванням вимог за виконавчим документом (податкова вимога № Ю-1842-1828 У від 04.08.2023), стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження згідно вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 року по справі № 480/12111/23 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство агрофірма "Надія" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 по справі № 480/12111/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко