Справа № 461/312/24
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/312/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2024 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Сливка І.П.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови.
Свої вимоги мотивує тим, що він є пенсіонером по віку. Постановою серії ГАБІ №245639 від 27.12.2023 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що ним було здійснено 27.12.2023 року о 12 год. у м.Львові по вул.Степана Бандери № у міському громадському транспорті №41 безквитковий проїзд, чим порушено вимоги ст.135 КУпАП. Позивач вказує, що йому надано право на безоплатний проїзд в громадському транспорті, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України, яким підтверджується що позивач є пенсіонером по віку. У зв`язку з цим, вважає, що оскаржувана постанова була складена з порушенням вимог чинного законодавства. Просить позов задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 грудня 2022 року відкрито провадження у справі.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом встановлено, що постановою серія ГАБІ №245639 від 27.12.2023 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.135 КУпАП.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 було здійснено 27.12.2023 року о 12 год. у м.Львові по вул.Степана Бандери № у міському громадському транспорті №41 безквитковий проїзд, чим порушено вимоги ст.135 КУпАП.
Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.
Відповідно до ст.135 КУпАП відповідальність передбачена за безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років: у поїздах приміського, місцевого або дальнього сполучення; в міському транспорті; в автобусі приміського або внутрірайонного сполучення; в автобусі міжміського і міжнародного сполучення та у міжміському електротранспорті; на суднах морського і внутрішнього водного транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.93 №354 від 16.08.1994 року Про безоплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування введено безплатний проїзд для пенсіонерів за віком на міському пасажирському транспорті загального користування (крім метрополітену і таксі) та приміських маршрутах. Пунктом 1-1. установлено, що право на безплатний проїзд надається за наявності посвідчення встановленого зразка чи довідки, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який зареєстрований у зазначеній системі і видається на безоплатній основі.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є пенсіонером по віку, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фондом України, термін дії довічно.
Відповідно до витягу з наказу №372 о/с від 31.10.2006 року управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області зазначено звільнити з органів внутрішніх справ України у відставку за п.65а за віком ОСОБА_1 .
Таким чином, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 надано право на безоплатний проїзд в громадському транспорті.
Доказів, які б спростовували такі твердження позивача, суду не надано.
Відповідач проігнорував необхідність доведення вини правопорушника.
Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , в розумінні ст.251 КУпАП, відповідачем не надано.
Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.ст. 73,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.135 КУпАП, то слід зазначити, що у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю, тому позов підлягає до задоволення.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 139 КАС України витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -
адміністративний позов задовольнити.
Постанову серії ГАБІ №245639 від 27.12.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.135 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.Р.Волоско