Справа № 320/1184/22
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року місто Київ №320/1184/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доОкремого контрольно-пропускного пункту «Київ»
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» від 06.09.2021 про заборону в`їзду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки Азербайджанської Республіки, в Україну строком на 5 років (далі оскаржуване рішення);

- зобов`язати Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ» у передбаченому законом порядку вилучити з бази даних Державної прикордонної служби інформацію про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянку Азербайджанської Республіки, як особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві в`їзду в Україну, яке встановлене 06.09.2021.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваного рішення з огляду на відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для прийняття відповідачем рішення про заборону в`їзду позивача на територію України. Окрім того, позивач зауважила, що строк заборони в`їзду на територію України (5 років), який встановлено оскаржуваним рішенням, не відповідає строку, визначеному ч. 3 ст. 13 вказаного Закону. Також позивач пояснила, що порушення нею Правил перебування в Україні було зумовлено народженням доньки.

Ухвалою від 07.02.2022 (суддя Журавель В.О.) позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 11.05.2022 (суддя Журавель В.О.) продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви та установлено ОСОБА_1 додатковий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали. Позивачем, у встановлені судом строки, було усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 22.06.2022 (суддя Журавель В.О.) відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні). Витребувано від Окремого контрольного пропускного пункту «Київ» наступні документи: належним чином засвідчену копію оскаржуваного рішення Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» (м. Бориспіль) від 6 вересня 2021 р. про заборону в`їзду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки Азербайджанської Республіки, в Україну строком на 5 років; належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" (м. Бориспіль) від 6 вересня 2021 р. про заборону в`їзду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки Азербайджанської Республіки, в Україну строком на 5 років; відомості щодо внесення до бази даних Державної прикордонної служби інформації про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянку Азербайджанської Республіки, як особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві в`їзду в Україну, яке встановлено 06.09.2021.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки постанова про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 від 06.09.2021 була прийнята на підставі рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 03.07.2021, яке в судовому порядку не оскаржувалось та є чинним.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 22.06.2022 відповідачем подано до суду: належним чином засвідчену копію постанови про заборону в`їзду від 06.09.2021 стосовно позивача; належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких прийнято оскаржувано постанову.

Ухвалою від 01.08.2022 (суддя Журавель В.О.) залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Адміністрацію Державної прикордонної служби України та Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Ухвалою від 01.08.2022 (суддя Журавель В.О.) витребувано докази від Адміністрації Державної прикордонної служби України, які підлягають наданню до суду у строк до 20 серпня 2022 року, а саме: витяг з інформації, яка внесена до баз даних Державної прикордонної служби України щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки Азербайджанської Республіки); належним чином засвідченні документи, на підставі яких вносилася інформація до інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю "Гарт-1" щодо ОСОБА_1 . Витребувано докази від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, які підлягають наданню до суду у строк до 20 серпня 2022 року, а саме: витяг з інформації, яка внесена до баз даних Державної прикордонної служби України щодо ОСОБА_1 ; належним чином засвідченні документи, на підставі яких вносилася інформація до інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю "Гарт-1" щодо ОСОБА_1 .

Ухвалою від 08.12.2022 (суддя Журавель В.О.) повторно витребувно докази від Адміністрації Державної прикордонної служби України, які підлягають наданню до суду у строк до 13 січня 2023 року, а саме: витяг з інформації, яка внесена до баз даних Державної прикордонної служби України щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки Азербайджанської Республіки); належним чином засвідченні документи, на підставі яких вносилася інформація до інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю "Гарт-1" щодо ОСОБА_1 . Повторно витребувано докази від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, які підлягають наданню до суду у строк до 20 серпня 2022 року, а саме: витяг з інформації, яка внесена до баз даних Державної прикордонної служби України щодо ОСОБА_1 ; належним чином засвідченні документи, на підставі яких вносилася інформація до інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю "Гарт-1" щодо ОСОБА_1 .

На адресу суду 11.01.2023 від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла заява, в якій представником зазначено, що станом на 13.12.2022, відповідно до Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.12.2011 №946, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1564/20302, на підставі повідомлення від ОКПП «Київ», Головним центром уведено до бази даних Державної прикордонної служби України інформацію про заборону громадянці Республіки Азербайджан ОСОБА_1 в`їзду в Україну. Документи, на підставі яких органами охорони державного кордону приймаються рішення про заборону в`їзду в Україну до Головного центру не передаються.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.10.2023 за №949/0/15-23 ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно з пунктами 2.3.3, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, підпункту 3.3.2 пункту 3.3 частини третьої Засад використання автоматизованої системи документообігу суду Київського окружного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл справ на підставі Розпорядження від 30.10.2023 №231-р/ка.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №320/1184/22 передано до розгляду судді Київського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А.

Ухвалою від 20.11.2023 прийнято до провадження адміністративну справу. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2021 о 11:50 год. у пункті пропуску для міжнародного повітряного сполучення «Бориспіль», під час оформлення пасажирів, які відлітали рейсом №9984 сполученням «Київ-Баку», позивач подала на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Азербайджану № НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_1 , з відміткою «Прийнято рішення про примусове повернення» від 03.07.2021, з покладеним зобов`язанням залишити територію України до 02.08.2020.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», стосовно громадянки Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Білоцерківським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про примусове повернення, з терміном виконання до 02.08.2021.

У зв`язку з невиконанням вимог п. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: позивач самостійно не залишила територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення, начальником Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» 06.09.2021 прийнято постанову про заборону громадянці Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзд на територію України, строком на 5 (п`ять) років.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень пункту 8 частини першої статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-IV (далі Закон №661-IV) на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень митних органів щодо інформування митних органів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких митними органами було виявлено порушення митних правил.

Пунктом 4 частини першої статті 20 Закону №661-IV визначено, що органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави перетинання державного кордону України, в`їзду на тимчасово окуповану територію або виїзду з неї, не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї осіб без дійсних документів на право перетинання кордону або для в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів або постановою державного виконавця не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 №1710-VI (далі Закон №1710-VI).

Згідно з частинами першою другою статті 7 Закону 1710-VI gаспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Cтаттею 10 Закону №1710-VI передбачено, що прикордонний контроль іноземця, особи без громадянства під час виїзду з України передбачає проведення перевірки, зокрема, щодо виконання ним вимог щодо строків перебування в Україні.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон №3773-VI, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), у частині третій статті 3 якого закріплено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

У відповідності до вимог частин першої та п`ятої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - орган охорони державного кордону) рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства встановлений Інструкцією про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.12.2011 №946, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1564/20302 (далі Інструкція №946).

Відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 2.3. розділу ІІ Інструкції №946 рішення про заборону в`їзду в Україну відповідно до частини другої статті 14 і частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» приймається строком на п`ять років стосовно іноземців, виявлених в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України під час їх виїзду з України після закінчення терміну, визначеного для виконання ними рішення про примусове повернення.

Як встановлено судом, 06.09.2021 близько 11 год. 50 хв. у пункті пропуску для міжнародного повітряного сполучення «Бориспіль», під час оформлення пасажирів, які відлітали рейсом №9984 сполученням «Київ Баку», відповідачем було виявлено громадянку Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пред`явила на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Азербайджану № НОМЕР_2 , з наявною відміткою «Прийнято рішення про примусове повернення» від 03.07.2021, з покладеним обов`язком залишити територію України до 02.08.2021.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 03.07.2021, у відповідності до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно позивача було прийнято рішення про примусове повернення з терміном до виконання до 02.08.2021.

Отже, фактично рішенням від 03.07.2021 позивача зобов`язано вчинити певну дію (покинути територію України) та встановлено останній день строку вчинення такої дії 02.08.2021.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Суд звертає увагу, що саме до 02.08.2021 позивач повинна була покинути України, оскільки вказана вимога є обов`язковою та підлягала виконання, а вказаний строк був визначений як остаточний для вчинення певної дії (покинути територію України).

Щодо тверджень позивача про те, що порушення правил перебування в Україні в період примусового примусового повернення було зумовлено народженням доньки, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено такої підстави (народження доньки) для пролонгації перебування на території України на законних підставах. Окрім того, суд звертає увагу, що заборона в`їзду позивачу (терміном на 5 років), яка встановлена оскаржуваним рішенням, не позбавляє законного перебування доньки позивача на території України.

При цьому, суд враховує, що позивач не скористалась правом на оскарження рішення про примусове повернення з терміном виконання до 02.08.2021, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення (матеріали справи таких доказів не містять), а тому суд доходить висновку, що позивач зобов`язана була дотримуватись вимог закону щодо порядку перебування на території України.

Враховуючи те, що позивач не виконала рішення про примусове повернення від 03.07.2021, керуючись частиною першою статті 30 Закону №3773-VI відповідачем було прийнято постанову про заборону в`їзду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки Азербайджанської Республіки, в Україну строком на 5 років.

Щодо тверджень позивача про те, що строк заборони в`їзду на територію України (5 років), який встановлено оскаржуваним рішенням, не відповідає строку, визначеному ч. 3 ст. 13 вказаного Закону, суд зазначає наступне.

Відповідно до оскаржуваної постанови, остання прийнята на підставі абзацу 3 частини першої статті 30 Закону №3773-VI, яким визначено, що іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що оскаржуване постанова є обґрунтованою та прийнятою відповідачем на підставі та в межах повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні законодавчо передбачені підстави для задоволення позовної заяви в цій частині.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови від 06.09.2021 про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Позовні вимоги про зобов`язання Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» у передбаченому законом порядку вилучити з бази даних Державної прикордонної служби інформацію про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянку Азербайджанської Республіки, як особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві в`їзду в Україну, яке встановлене 06.09.2021 є похідними, задоволення яких залежить від задоволення основних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 06.09.2021 про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 , похідні від них позовні вимоги про зобов`язання вчинити певні дії також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Білоноженко М.А.