Справа № 400/5020/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/5020/23

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,

повний текст судового рішення

складено 30.08.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (відповідач-2), в якій, ураховуючи уточнення позовних вимог, просила суд:

« 1. Визнати протиправним дії щодо відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в призначенні (перерахунку) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, починаючи з 28.02.2023 року у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеного в довідці від 27.02.2023 року № 66/04-23; від 24.02.2023 року № 62/04-23.

2. Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.03.2023 року за номером 19 про відмову в призначені (перерахунку) пенсії згідно із заявою від 28.02.2023 року.

3. 3обов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної довідках, з урахуванням виплачених сум. починаючи з 28.02.2023 року».

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що має право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» на підставі пункту 10 розділу XI Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), відповідно до якого державні службовці, що на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідачі проти позову заперечували, просили відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Так, ГУ ПФУ у Львівській області зазначало, що переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу згідно із складовими заробітної плати розрахованими станом на 20.05.2015, недоцільно. При визначенні права на пенсію за Законом України «Про державну службу» повинні застосовуватись довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.02.2023 № 62/04-23 видана станом на 01.01.2023. Правомірність прийняття оскаржуваного рішення від 08.03.2023 № 19, відповідач-1 обґрунтовував тим, до заяви від 28.02.2023 № 857 позивачкою було долучено довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.02.2023 № 62/04-23, видану станом на 01.01.2023, однак не надала довідку про складові заробітної плати, видана за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії державного службовця.

Головне управління ПФУ в Миколаївській області у відзиві на позов посилаючись на п.п. 2, 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі Порядок № 622) зазначало, що право на призначення пенсії державного службовця мають особи, яким до набрання чинності Законом № 889-VIII не призначалась пенсія за нормами Закону № 3723-XII. Між тим, у період з 20.05.2015 по 30.09.2017 позивач отримувала пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону № 3723-XII. Відтак, відповідач-2 вважав, що оскільки позивачці до набрання чинності Законом № 889-VIII вже призначалась пенсія за віком державного службовця відповідно до Закону № 3723-XII, то права на повторне призначення пенсії відповідно до вказаного Закону позивач не має.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.03.2023 № 19 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за Законом України „Про державну службу" за її заявою від 28.02.2023.

3обов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 з 28.02.2023 пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» та статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної довідках від 24.02.2023 № 62/04-23 та від 27.02.2023 № 65/04-23, та виплатити призначену пенсію з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідачем - ГУ ПФУ в Миколаївській області подано на зазначене судове рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідно до Закону №3723 з урахуванням приписів Порядку №622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи, яким до набрання чинності Законом №889 не призначалась пенсія за нормами Закону №3723. Суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що з 20.05.2015 по 30.09.2017 позивачка отримувала пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону №3723. відтак, на думку апелянта, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання Головного управління призначити ОСОБА_1 з 28.02.2023 пенсію за віком відповідно до п. 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 та ст.37 Закону 3723 є хибним. Оскільки, позивачці до набрання Законом №889 вже призначалась пенсія за віком державного службовця відповідно до Закону №3723, то права на повторне призначення пенсії відповідно до вказаного Закону позивачка не має. На підтвердження вказаної позиції, відповідач в своїй апеляційній скарзі посилається на висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 18.10.2018 по справі №523/9208/17.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Розпорядженням відповідача-2 від 20.05.2015 № 139919 позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу", що підтверджується копією відповідного розпорядження.

Записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що станом на 20.05.2015 вона продовжувала працювати на посаді державного службовця. У зв`язку з цією обставиною виплата пенсії згідно з Законом України "Про державну службу" не проводилася.

Зазначена обставина повідомлена відповідачем-1 у відзиві на позовну заяву з посиланням на дані електронної пенсійної справи.

З 01.11.2017 позивач отримує пенсію за віком за Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується рішенням від 08.12.2017 № 19.

Записами в трудовій книжці позивача підтверджується, що 27.01.2023 позивач звільнена з посади начальника відділу фінансів Первомайської районної військової адміністрації.

28.02.2023 позивач звернулася до відповідача-2 із заявою „за призначенням / перерахунком пенсії" за Законом України „Про державну службу".

До заяви були додані, серед іншого, довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.02.2023 № 62/04-23 та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 27.02.2023 № 65/04-23.

У прохальній частині позовної заяви позивач зазначає про довідку від 27.02.2023 № 66/04-23, копії якої до суду не подано та щодо якої відсутні будь-які відомості про її існування і надання до відповідачів.

Натомість до позовної заяви додана копія довідки від 27.02.2023 № 65/04-23, яка, відповідно до розписки-повідомлення від 28.02.2023, подавалася позивачем відповідачу-2 серед додатків до заяви про призначення пенсії. За такого суд вважає опискою зазначення у прохальній частині позовної заяви номер довідки - № 66/04-23.

Дослідивши додані до заяви довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.02.2023 № 62/04-23 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 27.02.2023 № 65/04-23 суд першої інстанції установив, що вони видані за формами, передбаченими постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 „Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям".

За принципом екстериторіальності заяву передано на розгляд відповідачу-1.

За результатами розгляду заяви позивача від 28.02.2023 відповідач-1 прийняв рішення від 08.03.2023 № 19 „про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ".

Рішенням мотивовине таким:

„Пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон-1058) та інших нормативно-правових актів.

Пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі Закон 889) визначено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон 3723).

На призначення пенсії за віком за статтею 37 Закону №3723 мають право, зокрема, особи, які на день набрання чинності Закону 889 мають не менше як 20 років стажу на посадах, які належать до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2019 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок).

При визначенні права на пенсію "Про державну службу" повинні застосовуватись довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.02.2023 №62/04-23 видана станом на 01.01.2023.

Враховуючи зазначене прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії, оскільки згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2019 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця враховується на день звернення за призначенням пенсії".

Не погодившись з прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії за Законом України Про державну службу, вважаючи його протиправним, та наявними підстави для призначення пенсії, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення ГУ ПФ України у Львівській області від 08.03.2023 року за номером 19 про відмову в призначені (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 згідно із заявою від 28.02.2023 року, та вважав наявними підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної довідках, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 28.02.2023 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

За приписами ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст. 10 вказаного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (частина третя статті 45 Закону № 1058-IV).

З матеріалів справи вбачається, позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

20.05.2015р. ГУ ПФУ в Миколаївській області позивачці ОСОБА_1 була призначена пенсія відповідно ЗУ «Про державну службу». Однак, позивачка продовжувала працювати на посаді державної служби, у зв`язку із чим, як зазначав ГУ ПФУ у Львівській області у відзиві на позов, фактично виплата їй пенсії не проводилась.

В подальшому, з 01.11.2017р. позивачку було переведено на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить наявне у справі розпорядження від 08.12.2017 №19.

27.01.2023р. ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу фінансів Первомайської районної військової адміністрації.

28.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення їй пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів зазначає, що до 01 травня 2016 року діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 №3723-VIII.

У силу вимог статті 37 Закону №3723-VIII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Однак, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 (надалі - Закон №889-VІІІ).

У зв`язку з набранням чинності Закону №889-VІІІ, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

За правилами пункту 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

У відповідності до пункту 2 Порядку призначення такої пенсії затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (надалі - Порядок №622) згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу»:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» за № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15 серпня 2019 року у справі №676/6166/17.

Як свідчать матеріали справи, було вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, позивачка досягла необхідного пенсійного віку та має наявний достатній стаж для призначення пенсії за ЗУ Про державну службу.

В свою чергу, оскаржуване рішення від 08.03.2023 № 19, як свідчить його зміст та доводи відповідача-1, наведені у відзиві на позов, прийняте виключено у зв`язку з неподанням позивачем довідки про складові заробітної плати, яка мала бути видана за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії державного службовця.

З даного приводу, колегія суддів враховує, що згідно п. 5 Порядку № 622, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Саме Постановою Правління Пенсійного фонду України 17.01.2017 № 1-3 затверджено форми таких довідок.

Як свідчать матеріали справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем до заяви про призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» були додані серед іншого також:

- довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.02.2023 № 62/04-23;

- довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 27.02.2023 № 65/04-23.

Вказані довідки наявні в матеріалах справи.

Колегія суддів дослідивши указані вище довідки погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони відповідають формам, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 17.01.2017 № 1-3.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Постановою правління Пенсійного фонду України 17.01.2017 № 1-3 затверджена також і форма довідки складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Саме неподанням позивачем такої довідки відповідач-1 обґрунтував свою відмову в призначенні позивачу пенсії за Законом України „Про державну службу", зокрема, форма такої довідки передбачає зазначення середніх розмірів надбавок, премій та інших виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

Однак, на думку апеляційного суду покладені в обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного позивачкою рішення від 08.03.2023 №19 посилання ГУ ПФУ у Львівській області на відсутність довідки про складові заробітної плати, виданої за місяць що передує місяцю звернення за призначенням пенсії держаного службовця є хибними, позаяк в силу приписів пункту 4 Порядку № 622, така довідка надається особою за бажанням („За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі").

Відтак, неподання такої довідки не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії.

Суд першої інстанції ґрунтовно відхилив посилання відповідача -1 на те, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, повинні застосовуватись при визначенні права на пенсію за Законом України "Про державну службу", адже право на пенсію не може визначатися довідками про заробітну плату. Відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 889-VIII, статті 37 Закону № 3723-XII право на пенсію державного службовця визначається винятково наявністю стажу державної служби та досягненням пенсійного віку.

Довідки про заробітну плату використовуються винятково для визначення заробітку, з якого обчислюється пенсія.

Колегія суддів також вважає за необхідне врахувати, що згідно з п.1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Згідно з п.4.2 Порядку № 22-1, при прийнятті документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів повідомлення позивачу про необхідність подання додаткових документів.

При цьому, безпосередньо саме оскаржуване рішення такої вимоги також не містить, та з його змісту, як вірно зауважив суд першої інстанції, неможливо дійти однозначного висновку про причини відмови в призначенні пенсії.

Виходячи з викладеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 08.03.2023 №19 та його скасування з огляду на недоведення відповідачем наявності у нього законних та обґрунтованих підстав прийняття цього рішення.

Доводи апеляційної скарги не містять спростувань такого висновку суду першої інстанції з яким погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів оцінює критично доводи апелянта про те, що позивач отримувала раніше пенсію за Законом № 3723-XII, а тому не має права на її повторне призначення, суд апеляційної інстанції з огляду на положення пункту 3 Порядку № 622, відповідно до якого право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають зокрема жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На думку судової колегії, указані доводи апелянта зроблені внаслідок хибного тлумаченні норм чинного законодавства у сфері регулювання спірних правовідносин, адже по-перше такі аргументи не були покладені в основу оскаржуваного позивачем рішення.

Окрім того, законодавство не містить заборони на повторне призначення пенсії. Переведення з одного виду пенсії на інший (стаття 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») може відбуватися лише щодо видів пенсії, визначених статтею 9 цього Закону. За іншим законом пенсія може лише призначатися.

Закон № 889-VIII від 10.12.2015 не пов`язує нарахування пенсії за віком з отриманням раніше пенсії за Законом № 3723-ХІІ від 19.12.1993, та право на пенсію одержують зазначені в пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII громадяни, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік.

В свою чергу, Порядок №622 є підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим на підставі пункту 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а тому має відповідати положенням вказаного закону, а не суперечити йому, на виконання якого він прийнятий, та встановлювати обмеження для реалізації права, гарантованого відповідним законом.

Саме Порядок №622 встановлює додаткову умову для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, а саме: якщо до набрання чинності Законом №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

У той же час, ні Закон №3723-XII, ні Закон №889-VIII такої умови не містять.

Також, апеляційний суд зауважує, що відповідно до пункту 3-1 Порядку № 622, державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу", мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Позивач станом на день набрання чинності Законом № 889-VIII обіймала посаду державної служби і фактично не отримувала призначеної їй пенсії за Законом України „Про державну службу", що визнається відповідачем-1, протилежного ГУ ПФУ в Миколаївській області (апелянт) не довів.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Підсумовуючи усе вищевикладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправної відмови відповідача у призначенні позивачу спірної пенсії та зобов`язання її призначити з дати звернення.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Загалом доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Миколаївській області є несуттєвими, встановлених обставин та висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться виключно до незгоди з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

За вказаного, рішення суду першої інстанції, відповідає вимогам ст.242 КАС України. Підстави для задоволення апеляційної скарги органу ПФУ та скасування судового рішення відсутні.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у справі №400/5020/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян