Справа № 600/5695/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/5695/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач-3) в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та незаконними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №90 від 10.03.2023 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №90 від 05.04.2023 року, якими відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в зв`язку з відсутністю пільгового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення, тобто починаючи з 02 березня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача-1 з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, рішеннями відповідача-2 та відповідача-3 йому відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Зазначає, що посада водія автомобіля по вивезенню лісу наявне в списку професій і посад працівників лісової промисловості та лісового господарства, що затверджена постановою КМУ №583 від 12.10.1992, Вказував, що відповідачами протиправно не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 01.06.1190 до 04.02.2021 року (чокерувальник та водій автомобіля по вивезенню лісу) та період роботи з 04.02.2001 по 05.01.2018 року (водій автомобіля по вивезенню лісу), з 14.05.2018 по 31.12.2021 року (водій лісовозного автомобілю), з 01.01.2022 року по 01.02.2023 року (водій автомобіля по вивезенню лісу). Зазначає, що вказаний спеціальний стаж підтверджується зокрема, трудовою книжкою, довідками про підтвердження трудового стажу та копіями наказів з місця роботи позивача про підтвердження роботи позивача. Вважає, що ним вжиті усі можливі заходи щодо підтвердження страхового стажу роботи та підтвердження посади, що дає право на призначення вказаної пенсії.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач-1 подав відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечував проти задоволення позову. Вказував, що страховий стаж позивача складає 35 років 9 місяців 24 дні. Стаж за вислугу років не підтверджений. Вказував, що за принципом екстериторіальності заява позивача розглядалось відповідачем-2 та відповідачем-3, які не підтвердили пільговий стаж позивача. Дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату 24.02.2028. Так комісією відповідача розглянуто заяву позивача та 26.05.2023 року прийнято рішення про результатами розгляду заяви про підтверджено стажу роботи за № 7, яким відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 01.06.1990 по 31.12.1993, з 01.06.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 28.02.1998, з 01.08.199 по 31.03.2000, оскільки відсутнє підтвердження факту роботи саме на лісовозній машині, відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 02.06.1998 по 30.06.1999, оскільки відсутня інформація про ліквідацію ВП "Берегометське ЛЛ", відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 01.05.2000 по 31.07.2000, з 01.09.2000 по 30.11.2000 та з 01.01.2001 по 04.02.2001, оскільки в такі періоди відсутнє нарахування заробітної виплати.

Отже, враховуючи вищенаведене, підстав для призначення пенсії позивача за вислугу років не має, оскільки не виконані основні умови для її призначення (відсутній необхідний спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугу років станом на 11.10.2017, враховуючи положення п. 2-1 та п. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058).

Відповідач-2 подав відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення позову. Вказує, що рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг відповідача-2 від 05.04.2023 №90 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідач-3 подав відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення позову. Вказує, що на підставі розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.03.2023 року про призначення пенсії, 10.03.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення за №90 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідних документів та стажу роботи за професією.

Позивачем подано відповідь на відзив, де наведено майже подібні аргументи, що й у позовній заяві.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Судом досліджено трудову книжку НОМЕР_1 позивача, відповідно до записів :

з 10.09.1985 р. по 10.04.1986 р. працював в лісопильно-деревообробному цеху учнем розпилювача, укладальника;

з 15.04.1986 року по 10.05.1988 року служба в армії;

з 30.09.1988 року по 28.05.1990 року працював водієм ІІІ класу у Вижницькому гравійно- щебеневому заводі;

з 01.06.1990 р. по 04.02.2001 р. працював в Берегометському лісокомбінаті, чокерувальником та водієм автомобіля по вивезенню лісу (записи в трудовій книжці 5-16);

з 04.02.2001 р. по 05.01.2018 р. водій автонавантажувача - гідроманіпулятора "Фіскарс" ;

з 14.05.2018 р. по 31.12.2021 р. водій лісовозного автомобіля ДП "Берегометський держспецлісгосп АПК";

з 01.01.2022 р. по 01.02.2023 р. працював водієм автомобіля по вивезенню лісу на ДП "Берегометське лісомисливське господарство".

В матеріалах справи наявні довідки, зокрема :

- довідка №3 від 28.02.2023 р. видана позивачу відповідно до змісту якої ОСОБА_1 у період з 1990 р. по 2001 р. працював водієм по вивезенню лісу та чокерувальником;

- довідка №7 від 02.03.2023 р., що ДП "Берегометське ЛМГ" є правонаступником структурних підрозділів ДП "Вижницьке спеціалізоване підприємство агропромислового комплексу";

- довідка №8 від 02.03.2023 про те що позивач в період з 04.02.2001 по 05.01.2018 та з 14.05.2018 р. по 31.12.2021 р. виконував роботу по вивезенню деревини з лісу, за професією водій автомобілів по вивезенню лісу, що передбачена списком №2 розділу ХХХІІІ постанови КМУ №461 від 02.08.2016 року.

Згідно вказаної довідки пільговий період позивач за період з 04.02.2001 по 05.01.2018 р. складає 16 років 11 місяців 2 дні, в період з 14.05.2018 по 31.12.2021 р. складає 3 роки 7 місяців 18 днів.

Згідно довідки №9 від 02.03.2023 року виданої позивачу про те, що він дійсно був прийнятий в ДП "Вижницький держспецлісгосп АПК" водієм автомобіля по вивезенню ліса в період з 04.02.2001 року (наказ № 11 к від 04.02.2001 р.) по 05.01.2018 року (наказ № 1к від 05.01.2018р.).

- з 14.05.2018р. (наказ №17 к від 11.05.2018 р.) водієм автомобіля по вивезенню ліса в ДП "Вижницьке державне спеціалізоване підприємство АПК" по 31.12.2021 р. (наказ № 125 к від 31.12.2021 р.) з переведенням до ДП "Берегометське ЛМГ";

- з 01.01.2022 р. водієм автотранспортних засобів із вивезенням деревини з лісу (наказ №199 к від 31.12.2021р.) в ДП "Берегометське ЛМГ";

- з 01.02.2023 р. переведений водієм автотранспортних засобів пожежного автомобіля (наказ № 25 к від 31.01.2023р.) в філію "Берегометське лісомисливське господарство" державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

Працював з повним робочим днем, що дає право на пенсію за вислугу років, згідно ст. 55 п. в Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Окрім того в матеріалах справи наявні накази щодо припинення ДП "Вижницьке спеціалізоване підприємство агропромислового комплексу" та ДП "Берегометське ЛМГ".

Матеріалами справи підтверджується про надання відпусток в період з 04.02.2001 р. по 05.01.2018 р. позивачу, як водію лісовозної машини.

02.03.2023 р. позивач звернувся до відповідача-1 з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності заява позивача розглядалась ГУ ПФУ у Закарпатській області.

Рішенням відповідача-3 від 10.03.2023 р. №90 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, через відсутність необхідних документів та стажу роботи за професією/ посадою. За доданими до заяви документами до страхового стажу не зараховано період з 01.06.1998 р. по 30.06.1999 р., оскільки відсутня печатка при звільненні з роботи, стаж роботи за професією/посадою не зараховано, оскільки професія зазначена у довідці №9 від 02.03.2023 р. відсутня у списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 р. № 583.

29.03.2023 р. позивач повторно звернувся до відповідача-1 з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності заява позивача розглядалась ГУ ПФУ у Харківській області.

Рішенням відповідача-2 від 05.04.2023 р. №90відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років позивачу відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Зазначено, що до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Зазначено, що період роботи з 04.02.2001 по 10.10.2017 р. згідно довідки №9 від 02.03.2023 р. оскільки посада в довідці "водій автомобіля по вивезенню ліса" не відповідає посаді в трудовій книжці НОМЕР_2 "водій автонавантажувача-гідроманіпулятора". Вказана посада відсутня у списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 р. № 583.

31.05.2023 р. рішенням комісії з питань підтвердження стажу підтверджено періоди роботи з 01.01.1994 по 31.05.1995, з 01.01.1996 по 31.12.1996, з 01.03.1998 по 01.06.1998, з 01.07.1999 по 31.07.1999, з 01.04.2000 по 30.04.2000, з 01.08.2000 по 31.08.2000, з 01.12.2000 по 31.12.2000, що зараховується до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 01.06.1990 по 31.12.1993, з 01.06.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 28.02.1998, з 01.08.1999 по 31.03.2000, оскільки відсутнє підтвердження факту роботи саме на лісовозній машині, з 02.06.1998 по 30.06.1999, оскільки відсутня інформація про ліквідацію ВП "Берегометське ЛГ", з 01.05.2000 по 31.07.2000, з 01.09.2000 по 30.11.2000 та з 01.01.2001 по 04.02.2001, оскільки відсутні нарахування заробітної плати у вказані періоди.

Довідкою від 07.07.2023 р. №703 наданої філією "Берегометське лісомисливське господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" Державного агентства лісових ресурсів України державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" Подільського лісового офісу зазначено, що позивач зарахований на роботу водія автонавантажувача-гідроманіпулятора "Фіскарс". Так, вказаний автонавантажувач-гідроманіпулятор "Фіскарс" являє собою в цілому вантажний автомобіль на раму якого закріплений гідроманіпулятор. Вказаний автомобіль призначений для навантаження, розвантаження та вивезення лісу, тобто він є фактично лісовозним автомобілем. На підтвердження вказаного надаються фотографії.

Не погоджуючись з рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Преамбулою Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначено, що одним із видів державних пенсій є пенсії за вислугу років.

За змістом ст. 7 Закону № 1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до ст. 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Отже, у зазначеній нормі йдеться про роботи, які мають безпосередній вплив на здоров`я працівника і можуть призвести до втрати професійної працездатності (здатності виконувати роботу за професією) до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а отже до неможливості ефективно виконувати роботу без шкоди для власного здоров`я і безпеки оточуючих.

Відповідно до п. "в" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який набрав чинності 11.10.2017, розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1 наступного змісту: "Особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Абзацами 1, 2 п. 16 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 55 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII. Положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, норми пункту "а" статті 54 та статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами від 02.03.2015 № 213-VIII та від 24.12.2015 № 911-VIII, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04.06.2019.

Відтак, починаючи з 05.06.2019 при призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту "в" статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції, чинній до внесення змін Законом від 02.03.2015 № 213-VIII та Законом від 24.12.2015 № 911-VIII.

За змістом пункту "в" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції, чинній до 02.03.2015) право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Тобто, особа, яка станом на день звернення до Пенсійного органу має 25 років загального стажу, з яких 12 років 6 місяців спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, така особа має право на призначення пенсії за вислугу років.

Суд звертає увагу, що доводи відповідачів стосуються виключно відсутності у позивача спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, обчисленого станом на 11.10.2017, проте такі, на переконання суду, є помилковими, оскільки обчислення стажу без урахування рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019 призводить до несправедливого та невиправданого обмеження права позивача на соціальний захист.

Як встановлено рішеннями відповідачів про відмову у призначенні пенсії, страховий стаж позивача на момент звернення до органів пенсійного фонду, складає 35 років 9 місяців 24 дні (дата первинного звернення).

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердив "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі Порядок № 637).

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз змісту наведених норм права Закону № 1058-IV, Закону № 1788-XII, Порядку № 637 дає право суду зробити висновок про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами виникає та можливе лише у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній відповідних записів.

Право на пільгове пенсійне забезпечення підтверджується відповідно до списку виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах на підставі записів у трудових книжках працівників та уточнюючих довідок. Довідки видаються підприємствами або їх правонаступниками на підставі первинних документів про характер дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 № 583 затверджено список професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з затвердженим списком право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: Здимщики-збирачі; Звальщики лісу; Водії автомобілів по вивезенню лісу; Лебідчики на трелюванні лісу; Лісоруби; Машиністи-кранівники, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; Машиністи з`єднувальних (сортувальних) машин; Машиністи трелювальних машин; Навальники-звальщики лісоматеріалів, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; Обрубувачі сучків; Розкряжувальники; Слюсарі по ремонту лісозаготівельного обладнання, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; Сортувальники деревини на воді; З`єднувачі плотів; Трактористи на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу; Трелювальники; Формувальники плотів; Чокувальники; Штабелювальники деревини, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; Спеціалісти: Майстри, старші майстри, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах.

Як вбачається з трудової книжки позивача, у ній наявні записи про спірні періоди роботи.

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії № 18-1, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006, визначено процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п. 3 Порядку №18-1 від 10.11.2006, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, за відповідною заявою особи.

Водночас згідно Рішення відповідача -1 від 26.05.2023 року підтверджено періоди роботи з 01.01.1994 по 31.05.1995, з 01.01.1996 по 31.12.1996, з 01.03.1998 по 01.06.1998, з 01.07.1999 по 31.07.1999, з 01.04.2000 по 30.04.2000, з 01.08.2000 по 31.08.2000, з 01.12.2000 по 31.12.2000, що зараховується до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тобто пільговий стаж позивача складає 3 роки 5 днів, що не заперечується і відповідачем.

Однак, відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 01.06.1990 по 31.12.1993, з 01.06.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 28.02.1998, з 01.08.1999 по 31.03.2000, оскільки відсутнє підтвердження факту роботи саме на лісовозній машині, з 02.06.1998 по 30.06.1999, оскільки відсутня інформація про ліквідацію ВП "Берегометське ЛГ", з 01.05.2000 по 31.07.2000, з 01.09.2000 по 30.11.2000 та з 01.01.2001 по 04.02.2001, оскільки відсутні нарахування заробітної плати у вказані періоди.

Таким чином, за завою позивача Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовила в зарахуванні до спеціального стажу вказаних періодів роботи.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Суд вважає, що для повного забезпечення захисту прав та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та вирішити питання про правомірність рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи від 26.05.2023 №7, що дає право на призначення пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області враховуючи наступне.

Щодо не зарахування періодів роботи з 01.06.1990 по 31.12.1993, з 01.06.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 28.02.1998, з 01.08.1999 по 31.03.2000, з 02.06.1998 по 30.06.1999, через відсутність відомостей про роботу водієм автомобіля по вивезенню лісу, відсутності інформації про ліквідацію ВП "Берегометське ЛГ" суд зазначає, що в трудовій книжці наявні записи згідно вказаного періоду про роботу водієм лісовозного автомобіля, що на переконання суду, є тотожним поняттям, тому доводи відповідача суд вважає помилковими.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 дійшов висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Щодо не зарахування періодів роботи з 01.05.2000 по 31.07.2000, з 01.09.2000 по 30.11.2000 та з 01.01.2001 по 04.02.2001, суд наголошує, що відсутність відомостей про нарахування заробітної плати за вказані періоди роботи, не може бути підставою для незарахування спеціального стажу роботи.

Отже спеціальний стаж позивача 01.06.1990 по 04.02.2001 підтверджено доказами, які містяться в матеріалах справи, а тому такий стаж підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, який складає понад 10 років.

Стосовно періоду роботи з 04.02.2001 по 05.01.2018 та з 14.05.2018 р. по 31.12.2021 р.

Так довідкою №8 від 02.03.2023 про те що позивач в період з 04.02.2001 по 05.01.2018 та з 14.05.2018 р. по 31.12.2021 р. виконував роботу по вивезенню деревини з лісу, за професією водій автомобілів по вивезенню лісу, що передбачена списком №2 розділу ХХХІІІ постанови КМУ №461 від 02.08.2016 року.

Суд звертає увагу, що довідка №8 містить підписи директора, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера та скріплено печаткою філії Берегометського ЛМГ, що у свою чергу підтверджує пільговий стаж позивача понад двадцять років, який у свою чергу є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Окрім того, суд зазначає, що довідкою від 07.07.2023 р. №703 наданої філією "Берегометське лісомисливське господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" Державного агентства лісових ресурсів України державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" Подільського лісового офісу зазначено, що позивач зарахований на роботу водія автонавантажувача-гідроманіпулятора "Фіскарс". Так, вказаний автонавантажувач-гідроманіпулятор "Фіскарс" являє собою в цілому вантажний автомобіль на раму якого закріплений гідроманіпулятор. Вказаний автомобіль призначений для навантаження, розвантаження та вивезення лісу, тобто він є фактично лісовозним автомобілем. На підтвердження вказаного надаються фотографії.

Аналізуючи викладене вище, пільговий стаж позивача складає понад 30 років.

Таким чином, документи, що були надані із заявою про призначення пенсії, містять всі необхідні відомості, для врахування спірних періодів до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для захисту порушеного права позивача необхідно:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №90 від 10.03.2023 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №90 від 05.04.2023 року, якими відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в зв`язку з відсутністю пільгового стажу;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 26.05.2023 №7, в частині не зарахування до спеціального стажу періодів роботи з: 01.06.1990 по 31.12.1993, з 01.06.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 28.02.1998, з 01.08.1999 по 31.03.2000, з 02.06.1998 по 30.06.1999, 01.05.2000 по 31.07.2000, з 01.09.2000 по 30.11.2000 та з 01.01.2001 по 04.02.2001;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до пільгового стажу 01.06.1990 р. по 04.02.2001 р., з 04.02.2001 р. по 05.01.2018 р. та з 14.05.2018 р. по 31.12.2021 р.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до пункту "в" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня його звернення за призначенням такої пенсії.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області по 357,87 грн з кожного.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №90 від 10.03.2023 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №90 від 05.04.2023 року, якими відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в зв`язку з відсутністю пільгового стажу;

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 26.05.2023 №7, в частині не зарахування до спеціального стажу періодів роботи з: 01.06.1990 по 31.12.1993, з 01.06.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 28.02.1998, з 01.08.1999 по 31.03.2000, з 02.06.1998 по 30.06.1999, 01.05.2000 по 31.07.2000, з 01.09.2000 по 30.11.2000 та з 01.01.2001 по 04.02.2001;

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до пільгового стажу 01.06.1990 р. по 04.02.2001 р., з 04.02.2001 р. по 05.01.2018 р. та з 14.05.2018 р. по 31.12.2021 р.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до пункту "в" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня його звернення за призначенням такої пенсії.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати - судовий збір в сумі 1073,60 грн по 357,87 грн з кожного.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідачі - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, Код )

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3. під. 2 пов., м. Харків, 61022, Код )

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, 4, м. Ужгород, 88008, Код )

Суддя І.В. Маренич