Справа № 520/33904/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 р. № 520/33904/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ Донецької області від 24.10.2023 № 79 щодо відмови у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління ПФУ Харківської області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період військової служби з 05.08.1979 по 11.06.1992;

- зобов`язати Головне управління ПФУ Харківської області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної на загальних умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію державного службовця згідно із Законом України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління ПФУ Харківської області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 23 жовтня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Харківській області. Маючи необхідний стаж державної служби позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», однак рішенням від 24.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовило позивачу у переведенні на зазначений вид пенсії. Вказане рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач вважає, що він має право на переведення на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».

Ухвалою суду від 04.12.2023 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву позивача з доданими документами про перехід на інший вид пенсії та всі документи, які були враховані при прийнятті оскаржуваного рішення від 24.10.2023 №79.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачам до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідачі правом надати відзив на позов не скористалися, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документи, витребувані судом, до суду не надав.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оскільки в період з 01.01.2024 по 14.01.2024 суддя Волошин Д.А. перебував у щорічній відпустці, розгляд справи здійснюється в перші робочі дні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком, яка призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 2021 року.

У матеріалах справи міститься копія трудової книжки позивача НОМЕР_1 , з якої вбачається, що 21.10.2010 позивач прийняв присягу державного службовця та у період з 21.10.2010 по 02.10.2023 перебував на державній службі.

Наказом Голови Національного агентства України з питань державної служби від 27.09.2023 № 292-К/0 позивача звільнено з посади начальника Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Харківській та Сумській областях з 02.10.2023.

Відповідно до довідки Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Харківській та Сумській областях № 172/8-25/23 від 14.11.2023 вбачається, що позивач працював в Міжрегіональному управлінні Національного агентства України з питань державної служби у Харківській та Сумській областях з 02.06.2015 по 02.10.2023 включно на посаді начальника Управління.

У вказаній довідці зазначено, що стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить 18 років 04 місяці 19 днів, станом на 02.10.2023 - 25 років 09 місяців 20 днів.

У матеріалах справи міститься копія військового квитка позивача, згідно якого вбачається, що позивач перебував на військовій службі в період з 05.08.1979 по 11.06.1992.

Позивач звернувся до органів пенсійного фонду з заявою про переведення його на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».

У результаті розгляду заяви позивача за екстериторіальним принципом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 24.10.2023 №79, яким позивачу відмовлено в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, передбачених ст. 25 Закону України № 3723 на день набрання чинності Закону України № 889 (01 травня 2016 року).

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року визначалися Законом України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державу службу» (далі - Закон № 3723- XII).

Так, у ході реформування системи державного управління 10.12.2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, а саме: Закон України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII).

З 01.05.2016 року Закон № 889-VIII набув чинності, а положення Закону № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Згідно із пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII пенсія державного службовця згідно статті 37 Закону № 3723-ХІІ призначається: державним службовцям, які на день набрання чинності Закону № 889-VIII обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХП та актами Кабінету Міністрів України; особам, які на день набуття чинності Закону № 889-VIII мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу держслужби, зокрема, якщо особа обіймала посади державної служби та має не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас для осіб, які обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, з аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже після 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Судом під час судового розгляду справи встановлено, що позивач, вважаючи, що ним досягнуто всіх умов для призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", звернувся до органів пенсійного фонду з заявою про переведення його на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».

У результаті розгляду заяви позивача за екстериторіальним принципом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 24.10.2023 №79, яким позивачу відмовлено в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, передбачених ст. 25 Закону України № 3723 на день набрання чинності Закону України № 889 (1 травня 2016 року).

Так, підставою для прийняття оскаржуваного позивачем рішення пенсійного фонду вказано відсутність у позивача стажу державної служби.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що з наданих позивачем документів стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 складає 5 років 1 місяць 19 днів.

Щодо стажу державної служби позивача суд зазначає наступне.

У матеріалах справи міститься копія трудової книжки позивача НОМЕР_1 , з якої вбачається, що 21.10.2010 позивач прийняв присягу державного службовця та у період з 21.10.2010 по 02.10.2023 перебував на державній службі.

Наказом Голови Національного агентства України з питань державної служби від 27.09.2023 № 292-К/0 позивача звільнено з посади начальника Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Харківській та Сумській областях з 02.10.2023.

Відповідно до довідки Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Харківській та Сумській областях № 172/8-25/23 від 14.11.2023, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивач працював в Міжрегіональному управлінні Національного агентства України з питань державної служби у Харківській та Сумській областях з 02.06.2015 по 02.10.2023 включно на посаді начальника Управління.

Тобто, враховуючи період перебування позивача на державній службі з 21.10.2010 по 02.10.2023, стаж роботи позивача на державній службі станом на 01.05.2016 становив 5 років 6 місяців 11 днів.

Також, у матеріалах справи міститься копія військового квитка позивача, згідно якого вбачається, що позивач перебував на військовій службі в період з 05.08.1979 по 11.06.1992.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі Порядок № 229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повинно керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Порядок № 229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Враховуючи вищевикладене, обчислення державної служби за період роботи до 01.05.2016 повинно здійснюватися відповідно до Порядку № 283.

Згідно п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях включається до стажу державної служби.

Отже, період перебування позивача на військовій службі з 05.08.1979 по 11.06.1992 повинен зараховуватися до стажу державної служби позивача.

Відповідно до довідки Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Харківській та Сумській областях № 172/8-25/23 від 14.11.2023, що міститься в матеріалах справи стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить 18 років 04 місяці 19 днів, станом на 02.10.2023 - 25 років 09 місяців 20 днів.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні відповідач вказав лише про те, що стаж державної служби позивача становить 5 років 1 місяць 19 днів. Однак, відповідач не вказав, які саме періоди роботи позивача були зараховані до стажу державної служби позивача. В оскаржуваному рішенні відповідач не вказав підстав неврахування інших періодів роботи позивача до стажу державної служби та підстав неврахування проходження позивачем військової служби до стажу державної служби позивача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства Україна встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління ПФУ Донецької області від 24.10.2023 №79 щодо відмови у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу" критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень у контексті частини 2 статті 2 КАС України, а отже таке рішення є протиправним.

Як передбачено пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина 3 статті 245 КАС України).

За викладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення Головного управління ПФУ Донецької області від 24.10.2023 №79 щодо відмови у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу".

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання пенсійного органу зарахувати до стажу державної служби позивача період військової служби з 05.08.1979 по 11.06.1992, зобов`язання пенсійного органу здійснити переведення позивача з пенсії за віком, призначеної на загальних умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію державного службовця згідно із Законом України «Про державну службу», та зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 23 жовтня 2023 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.

Прийняття рішення про переведення особи з одного виду пенсії на інший вид пенсії належить до повноважень відповідача.

Відповідно до Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Pedersen and Baadsgaard проти Данії» від 17.12.2004, № 49017/99 зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, що їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Під дискреційним повноваженням варто розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення у межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано, які саме періоди роботи позивача були враховані при розрахунку стажу державної служби позивача, та не вказано підстави неврахування інших періодів, зокрема, періоду проходження позивачем військової служби, то, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.10.2023 про переведення його на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд зазначає, що ГУ ПФУ в Харківській області, до якого звернута вимога про призначення пенсії та зарахування стажу, не приймало управлінських рішень відносно позивача, на відміну від ГУ ПФУ в Донецькій області, тому в задоволенні вимог саме до ГУ ПФУ в Харківській області суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84121, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області від 24.10.2023 № 79 щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.10.2023 про переведення його на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А.Волошин