Справа № 362/7496/23
Суддя: Сухарева О. В.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/7496/23
Провадження № 2-а/362/5/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2024 р. м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (представник адвокат Устенко Ілля Олександрович) до Фастівського РУП НПУ в Київській області в особі інспектора СРПП № 3 Чуйка Б.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

15.11.2023 до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся адвокат Устенко І.О. в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії БАБ 188227 від 06.11.2023 по справі про адміністративне правопорушення та стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. Свою позовну заяву мотивував тим, що в оскаржувану постанову працівниками поліції внесені неправдиві відомості та нічим не обґрунтовані думки працівників поліції, працівники поліції не надали жодного доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Від відповідача 09.01.2024 року надійшов відзив, при дослідженні якого було виявлено, що до відзиву не додано поштового повідомлення про направлення рекомендованим листом відзиву іншій стороні.

Частинами 3, 4 статті 162 КАС України передбачено, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, а також до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Згідно ч. 9 ст. 79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Враховуючи порушення встановлених вимог, відзив судом не береться до уваги. За ч. 6 ст. 161 КАСУ суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам у їх сукупності й співставленні, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (вказаний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17 та від 14.03.2018 у справі №760/2846/17).

Згідно постанови серії БАБ № 188227 від 06.11.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

Як вбачається з постанови, 06.11.2023 о 17 год. 50 хв. в смт. Глеваха, а/д М05 Київ-Одеса в напрямку м. Одеса, 29 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом АУДІ, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому не освітлювався задній д.н.з. в темну пору доби і при перевірці документів було виявлено відсутність діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.9 в) та п. 2.1 ПДР України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначений Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР).

Відповідно до п. 2.9 в) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, неосвітленим (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутим.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На виконання ухвали суду відповідачем надано суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського інспектора, який досліджено судом.

Враховуючи застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису, який здійснено відповідно до вимог закону і можливий для відтворення, вказаний відеозапис суд визнає належним і допустимим доказом у даній справі.

З вказаного відеозапису чітко і послідовно вбачається як інспектор та ОСОБА_1 знаходяться позаду автомобіля Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вказує, що лампочка над номерним знаком перегоріла щойно, однак номерний знак все одно видно. Інспектор поліції вказує, що номерний знак має освітлюватися повністю, а не так як в нього номерний знак можна прочитати лише частково до половини. Позивач намагається голосно довести свою позицію, починає кричати та вказує на те, що його постійно неправомірно зупиняють з різних причин. В подальшому ОСОБА_1 намагається довести, що підсвітка працює, на що працівник поліції вказує, що лампочка забруднена з середини і це не дає можливості прочитати дорожній знак з відстані більше, ніж 20 метрів, що є порушенням ПДР України. ОСОБА_1 просить надати йому безоплатного захисника, на що отримує пояснення, що він має право скористатися послугами захисника, однак надання безоплатного захисника в даній категорії прав не передбачено. Інспектор поліції на виконання вимог Закону України «Про національну поліцію» представився водію, на його вимогу надав службове посвідчення, на що інспектор пред`явив йому посвідчення. Працівник поліції просить надати ОСОБА_1 поліс цивільного страхування, однак останній вказує, що не має його при собі, не знає, де він знаходиться.

Судом також досліджено диск, доданий представником позивача до позовної заяви та на який він посилається як на доказ того, що номерний знак освітлювався і працівник поліції навмисно вніс неправдиву інформацію в оскаржувану постанову. При відкритті даного диску виявилося, що відеозапис з місця пригоди на ньому відсутній, диск пустий.

Поліцейським складено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП, у присутності водія, якого ознайомлено з вказаною постановою та вручено йому копію.

Суд звертає увагу, що особі роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, порядок та строк оскарження, передбачений ст. 289 КУпАП, про що свідчить власноручний підпис водія про це у постанові.

У відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

Відповідно до роз`яснення, наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 по справі № 1-11/2015 Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення.

Посилання позивача на те, що розгляд адміністративної справи, який передбачений нормами КУпАП, який згідно закону мають проводити працівники поліції взагалі не відбувся, є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження.

Так, судом встановлено, що інспектор діяв відповідно до закону, особі було роз`яснено права та надано докази, про що свідчить наявний відеозапис. При цьому, як вбачається з постанови, уповноваженою особою поліції встановлено час, дату, місце та особу правопорушника, фактичні обставини скоєного правопорушення, вимоги закону, які порушено, кваліфікацію дій особи та накладене стягнення, тобто виконано всі вимоги, передбачені ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.

З огляду на викладене, суд вважає, що дії відповідача є законними та такими, що були вчинені із дотриманням встановлених правил.

Будь-які формальні порушення, допущені відповідачем під час розгляду справи та складання оскаржуваної постанови жодним чином не можуть спростовувати порушення позивачем правил дорожнього руху шляхом керування транспортним засобом, на якому були відсутні номерні знаки встановленого зразка.

Керування транспортним засобом з неналежним чином освітленим транспортним засобом беззаперечно підтверджується наявними у справі доказами, у тому числі відеозаписом подій, де ОСОБА_1 з самого початку при огляді заднього номерного знака погодився з тим, що лампочка перегоріла, що свідчить про неналежну роботу вказаної підсвітки номерного знака.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху, в тому числі перевіряти і забезпечувати належне освітлення номерного знаку в темну пору доби.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з відсутністю діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то в позовній заяві позивач ніяким чином не обґрунтовував неправомірні дії працівників поліції при винесенні постанови в цій частині, з відеозапису чітко вбачається, що він не надав на вимогу працівника поліції вказаного документу, вказав, що не має його при собі.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Також, з наявних у справі доказів, в ході судового розгляду не встановлено порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оспорюваної позивачем постанови.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які спростували б факт адміністративних правопорушень надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами у ході судового розгляду доведено не було.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, з врахуванням вимог ст. 36 КУпАП.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані, суд вважає позов безпідставним, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7-9, 72-78, 241-246, 250, 286, 293 КАС України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (представник адвокат Устенко Ілля Олександрович) до Фастівського РУП НПУ в Київській області в особі інспектора СРПП №3 Чуйка Б.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів від дня складання.

Рішення складено 10.01.2024.

Суддя Сухарева О.В.