Справа № 200/3097/23
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Справа№200/3097/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на його користь індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 109 995,05 грн. за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно відповідно до норм абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.08.2023 закрито провадження в справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023 апеляційну скаргу представника Дяченка Олексія Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10.08.2023 у справі №200/3097/23 задоволено. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10.08.2023 у справі № 200/3097/23 скасовано і направлено справу для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого розподілу вказаної судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Загацькій Т.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про прийняття до провадження справи були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення Електронний суд.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що протягом спірного періоду проходження військової служби у відповідача йому не було виплачено індексацію грошового забезпечення, що передбачена абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, чим порушені його права.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі №200/2752/21-а вимогу позивача про виплату такої індексації грошового забезпечення за такий період визнано передчасними, оскільки ще не виплачено індексацію за лютий 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Вважає, що за таких обставин відповідна бездіяльність відповідача підлягає визнанню протиправною, а порушені права відновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію, що передбачена абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (індексацію-різницю), яка за його підрахунками протягом спірного періоду мала виплачуватися щомісяця у фіксованій сумі 4463,15 грн. та загалом за спірний період становити 109 995,05 грн., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб. Бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно, вважає протиправною, просив задовольнити позов.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року проведена згідно з нормами законодавства про індексацію, і вона за цей період становить 0 грн. щомісячно з різницею між сумою індексації і розміром підвищення доходу 0 грн.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, в період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно індекс споживчих цін не перевищував 103%. Так індекси споживчих цін складали: березень 2018 року 101,1%, квітень 2018 року 100,8%, травень 2018 року 100,0%, червень 2018 року 100,0%, липень 2018 року 99,3%, серпень 2018 року 100,0%, вересень 2018 року 101,9%, жовтень 2018 року 101,7%, листопад 2018 року 101,4%, грудень 2018 року 100,8%, січень 2019 року 101,0%, лютий 2019 року 100,5%, березень 2019 року 100,9%, квітень 2019 року 101%, травень 2019 року 100,7%, червень 2019 року 99,5%, липень 2019 року 99,4%, серпень 2019 року 99,7%, вересень 2019 року 100,7%, жовтень 2019 року 100,7%, листопад 2019 року 100,1%, грудень 2019 року 99,8%, січень 2020 року 100,2%, лютий 2020 року 99,7%, березень 2020 року 100,8%.

Разом з тим, у контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Відповідно до них сума індексації у місяці підвищення доходів, зазначених у абз. 1 відповідного пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

Сума індексації у грудні 2017 року складала: 9,3 грн. (101,0% - індекс споживчих цін, помножений на посадовий оклад позивача на той час складав 830 - 930 грн. відповідно до схеми посадових окладів офіцерського складу батальйонів, дивізіонів, комендатур, ескадрильї безпілотних авіаційних комплексів та загонів Національної гвардії України та поділений на 100, з 01 січня 2018 року посадовий оклад позивача став дорівнювати: 1762 грн. х 2,4 коеф. (відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 березня 2018 року № 172 «Про затвердження схем тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Національної гвардії України») = 4228,80 грн. Прожитковий мінімум для працездатних осіб на той час складав 1762 грн., окрім цього п. 2 р. І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року № 200, передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25 лютого 2015 року по 20 березня 2020 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Вказані обставини підтверджуються: довідкою відповідача від 14 квітня 2020 року № 0411/1; витягом з наказу командира цієї ж військової частини від 20 березня 2020 року № 57, яким з позивачем припинено контракт та його виключено зі списків особового складу частини з 20 березня 2020 року.

З огляду на зазначені докази, пізніше подана до суду довідка - довідка від 24 липня 2023 року № 3754, що складена начальником відділення кадрів секції персоналу штабу Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якій зазначено, що позивач проходив службу у відповідача за контрактом «по 03 березня 2020 року», судом відхиляється.

Під час спірного періоду проходження служби з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року, на час звільнення та після звільнення з неї йому не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення відповідно до абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, що відповідачем не заперечується.

Судом також встановлено, що 16 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, у якій просив:

1) - визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

2) - визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно відповідно до абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Позовна заява була зареєстрована судом під №200/2752/21-а.

Позовні вимоги у справі №200/2752/21-а в частині періоду з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року позивач обґрунтовував тим, що йому не було виплачено індексацію грошового забезпечення, що передбачена абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, чим порушені його права.

Вказані обставини підтверджуються позовом, що знаходиться в справі №200/2752/21-а в Донецькому окружному адміністративному суді (в тому числі міститься в Автоматизованій системі документообігу суду).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі №200/2752/21-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 20 березня 2020 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року березень 2018 року з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 20 березня 2020 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року березень 2018 року з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено; також здійснено розподіл судових витрат.

Рішення набрало законної сили.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі №200/2752/21-а відповідачем виконано, що підтверджується доказом перерахування 16 серпня 2021 року на картковий рахунок позивача 84 243,97 грн., про що також зазначено в позові.

Представник позивача у позовній заяві вказує, що за період з 01.03.2018 року по 20.03.2020 року позивачу виплачена тільки поточна індексація грошового забезпечення в сумі 2573,93 грн., яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103%. Позивачем не оскаржується порядок розрахунку поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 20.03.2020 року, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103% у сумі 2573,93 грн. Проте відповідачем в порушення норм абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення не виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.03.2020 у фіксованій величині 4463,15 грн. в місяць на загальну суму 109 995,05 грн.

Відповідно до довідки про суми грошового забезпечення, виплаченого позивачу, за період з 01.02.2018 по 31.03.2018 року, виданою ВЧ НОМЕР_2 від 05.04.2021 №0407, нарахування за лютий 2018 року становлять:

посадовий оклад 850,00 грн,

оклад за військовим званням 105,00 грн,

надбавка за вислугу років 382,00 грн,

надбавка за особливості проходження служби - 668,50 грн,

преміювання 9775,00 грн,

щомісячна додаткова грошова винагорода 1156,56 грн,

матеріальна допомога на оздоровлення 5102,38 грн,

винагорода за участь в ООС 2322,58 грн.

Разом 20362,02 грн.

Нарахування за березень 2018 року становлять:

посадовий оклад 3436,00 грн,

оклад за військовим званням 1057,00 грн,

надбавка за вислугу років 1572,55 грн,

надбавка за особливості проходження служби 3032,78 грн,

преміювання 9775,00 грн,

щомісячна додаткова грошова винагорода 1156,56 грн,

винагорода за участь в ООС 4500,00 грн.

Разом 24529,89 грн.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року у фіксованому розмірі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються пільги, гарантії та компенсації, передбачені законом.

Положеннями частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05.10.2000 року № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-III) установлено, що індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Частина 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково чи повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-XII установлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення прожиткового мінімуму.

Відповідно до частин 1, 6 статті 5 Закону № 1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Статтею 6 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа того місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом та не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - тобто місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, що зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078, у редакції від 24.11.2016 року, передбачалося, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, посадових осіб митної служби.

28.02.2018 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" редакція зазначеного абзацу пункту 2 Порядку № 1078 була змінена і до переліку осіб, грошове забезпечення яких підлягає індексації, були включені поліцейські.

03.11.2021 року постановою Кабінету Міністрів України № 1141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" також внесено зміни до цього абзацу пункту 2 Порядку № 1078 та виключено слова "посадових осіб митної служби".

У решті редакція абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 на сьогодні змін не зазнала.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Положеннями абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно з абзацами 2 та 4 пункту 5 Порядку № 1078 установлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзацами 1 та 4 пункту 6 Порядку № 1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10-2 Порядку № 1078, у редакції від 15.12.2015 року, було визначено, що для тих працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за тією посадою, яку займає працівник.

У подальшому положення пункту 10-2 Порядку № 1078 зазнавали певних змін.

Зокрема, за постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2021 року № 278 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" пункт 10-2 Порядку № 1078 було викладено у такій редакції: "Для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби) для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу, посадова особа митної служби".

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 року № 1141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" зі змісту пункту 10-2 Порядку № 1078 було виключено слова ", посадових осіб митної служби" і ", посадова особа митної служби", а також замінено слова "для новоприйнятих працівників" словами ", для новоприйнятих працівників".

В усьому іншому редакція пункту 10-2 Порядку № 1078 змін на сьогодні не зазнала.

Аналіз указаних положень свідчить про те, що з 01.12.2015 року, внаслідок внесених до Порядку № 1078 законодавчих змін, діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для усіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття або переведення чи виходу на роботу. При цьому виплата індексації грошового забезпечення має здійснюватися за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.

Як зазначав Верховний Суд у постановах від 23.04.2020 року у справі № 816/1728/16, від 28.09.2022 року у справі № 400/1119/21, від 28.09.2022 року у справі № 560/3965/21, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, відповідно до положень абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078, визначальним є факт підвищення саме грошового доходу, а не тільки тарифних ставок (окладів).

У постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд зауважив на тому, що відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

На тлі цього Верховний Суд зазначив про те, що посадові оклади військовослужбовців дотепер визначалися постановами Кабінету Міністрів України.

Зокрема, схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка була чинною з 01.01.2008 року до 01.03.2018 року.

Від січня 2008 року посадові оклади військовослужбовців не змінювалися та змінилися лише у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704 (далі - Постанова КМУ № 704), якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.

Отже, після прийняття Постанови КМУ № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 року, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став саме березень 2018 року.

Також у вказаній постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд зауважив на тому, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 року був встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).

У даній справі правовідносини стосовно нарахування та виплати поточної індексації не є спірними.

Спірним у цій справі є, зокрема, питання нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у так званій "фіксованій" величині або сумі за вказаний період.

З цього приводу Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 зазначив, що Закон № 1282-ХІІ та Порядок № 1078 не містить такого поняття як "фіксована" сума індексації. Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 року № 526, де були вказані приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, але постановою Уряду від 09.12.2015 року № 1013 Додаток 4 був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 року у цьому Додатку, як і у цілому в Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

Починаючи з 01.12.2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, по суті, йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки у тому разі, коли у місяці підвищення тарифних ставок (посадових окладів) розмір доходу менший за суму можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3 та 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися у період з 01.12.2015 року до 01.04.2021 року, передбачали обставини, у разі наявності яких у місяці підвищення доходу індексація нараховується або не нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

При цьому якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається у випадках, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Враховуючи наведене та виходячи із системного аналізу пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд дійшов висновку, що нарахування і виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Водночас, оскільки індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила і умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Таким чином, у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, відповідач повинен був вирішити питання, чи має він право на отримання суми індексації-різниці.

Як було встановлено судом, відповідач не нараховував та не виплачував позивачу суму індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року, на час звільнення та після звільнення з неї йому не нараховувалася та не виплачувалася, що відповідачем не заперечується.

З огляду на зміст положень абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, і, якщо зазначена умова наявна, розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

У постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд звернув увагу, зокрема, на те, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);

- сума можливої індексації грошового забезпечення позивача у березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року (з урахуванням ухвали Верховного Суду про виправлення описки від 30.03.2023 року у справі № 400/3826/21).

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або менший за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування та виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

З наданих до матеріалів справи архівних відомостей слідує, що нарахування і виплата відповідачем позивачу грошового забезпечення здійснювались у відповідному поточному місяці. Вказаний висновок випливає з підвищення розміру основних щомісячних складових грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) у лютому-березні 2018 року в зв`язку з набранням чинності Постановою КМУ № 704, що відображено в архівних відомостях позивача.

Так, у лютому 2018 року позивачу було нараховано, зокрема:

посадовий оклад 850,00 грн,

оклад за військовим званням 105,00 грн,

надбавка за вислугу років 382,00 грн,

надбавка за особливості проходження служби - 668,50 грн,

преміювання 9775,00 грн,

щомісячна додаткова грошова винагорода 1156,56 грн,

матеріальна допомога на оздоровлення 5102,38 грн,

винагорода за участь в ООС 2322,58 грн.

Разом 20362,02 грн.

Нарахування за березень 2018 року становлять:

посадовий оклад 3436,00 грн,

оклад за військовим званням 1057,00 грн,

надбавка за вислугу років 1572,55 грн,

надбавка за особливості проходження служби 3032,78 грн,

преміювання 9775,00 грн,

щомісячна додаткова грошова винагорода 1156,56 грн,

винагорода за участь в ООС 4500,00 грн.

Разом 24529,89 грн.

Зазначені види нарахувань входять до складу грошового забезпечення позивача в силу положень частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

При цьому судом враховується, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка була передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, про що неодноразово висловлювався Верховний Суд у своїх постановах (постанови від 16.05.2019 року у справі № 826/11679/17, від 29.11.2019 року у справі № 822/112/18 та інші).

Відповідно до висновків Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі №200/11472/20-а зазначено: «позивач як військовослужбовець військової прокуратури об`єднаних сил, отримував додаткову грошову винагороду за участь в АТО/ООС щомісячно під час проходження служби і вона входила до складу його грошового забезпечення, що свідчить про її системний характер Таким чином, оскільки останні 24 місяці перед звільненням винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції, нараховувалась і виплачувалась позивачеві щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.»

Як вбачається з архівних відомостей про виплачене грошове забезпечення позивач у червні 2018 та січні 2019 року не приймав участь в АТО, як наслідок йому не було виплачено винагороду за участь в АТО, а отже винагорода виплачувалась не безперервно протягом 24 місяців, як наслідок немає підстав вважати таку винагороду складовою грошового забезпечення.

Матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовим додатковим грошовим забезпеченням, тобто не має постійного (систематичного) характеру.

Крім того, відповідно до пункту 12 Розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.03.2018 № 200, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених кошторисом військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за поточний місяць здійснюється щомісяця до 20 числа.

Згідно із пунктом 3 Розділу XVII Інструкції, виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за попередній місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів (начальників)), який видається до 05 числа місяця, що настає за місяцем преміювання. У разі переведення або звільнення військовослужбовців з військової служби - у місяці виключення зі списків особового складу в розмірі, що визначається пропорційно часу їх служби в поточному місяці.

Суд погоджується із поясненнями представника позивача, які були надані у заяві від 09.01.2024 про те, що у Національній гвардії України з січня 2018 року було змінено порядок виплати щомісячної премії та щомісячної додаткової грошової винагороди (з у поточному місяці за поточний на у поточному місяці за попередній) наступним чином:

- у грудні 2017 року щомісячну премію було виплачено за грудень 2017 року визначену з урахуванням посадового окладу встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №1294);

- у січні 2018 року щомісячна премія не виплачувалась взагалі;

- у лютому 2018 року щомісячну премію було виплачено за січень 2018 року визначену з урахуванням посадового окладу встановлено відповідно до Постанови №1294;

- у березні 2018 року щомісячну премію було виплачено за лютий 2018 року визначену з урахуванням посадового окладу встановлено відповідно до Постанови №1294;

- у квітні 2018 року щомісячну премію було виплачено за березень 2018 року визначену з урахуванням посадового окладу встановлено відповідно до Постанови №704.

А отже, порівнянню підлягають надбавки та доплати, які визначені з урахуванням посадового окладу встановленого відповідно до Постанови №704, як наслідок підлягають порівнянню грошові забезпечення позивача до складу якого входить:

- у лютому 2018 року щомісячна премія (9775,00 грн.) у розмірі 1150% від посадового окладу 850,00 грн. встановленого відповідно до Постанови №1294;

- у березні 2018 року щомісячна премія (3996,34 грн.) у розмірі 116,30% від посадового окладу 3436,00 грн. встановленого відповідно до Постанови №704.

Аналогічно зазначеному вище з 01.03.2018 року відповідно до Постанови №704 було скасовано виплату щомісячної додаткової грошової винагороди, яка відображена у довідці про грошове забезпечення:

- у лютому 2018 року у сумі 1156,56 грн. за січень 2018 року;

- у березні 2018 року у сумі 1156,56 грн. за лютий 2018 року;

Отже, розмір грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року склав 12937,06 грн. у яке увійшло:

Посадовий оклад 850,00 грн.

Оклад за військове звання 105,00 грн.

Надбавка за вислугу років 382,00 грн.

Надбавка за виконання особливо важливих завдань 668,50 грн.

Премія 9775,00 грн. (нараховано у березні 2018 року)

Щомісячна додаткова грошова винагорода 1156,56 грн.

У березні 2018 року позивачу були нараховані, зокрема:

Посадовий оклад 3436,00 грн.

Оклад за військове звання 1057,00 грн.

Надбавка за вислугу років 1572,55 грн.

Надбавка за виконання особливо важливих завдань 3032,78 грн.

Премія 3996,34 грн. (нараховано у квітні 2018 року).

Розмір грошового забезпечення позивача за березень 2018 року склав 13094,67 грн.

Таким чином, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А) склав:

13094,67 грн. - 12937,06 грн. = 157,61 грн.

Прожитковий мінімум у березні 2018 року складав 1762,00 грн., а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30%.

Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 у такому разі склала:

1762,00 грн. х 253,30% / 100% = 4463,15 грн.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн 157,61 грн = 4305,54 грн.

Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абз. 3, 4, пункту 5 Порядку №1078 підлягала виплаті позивачу у розмірі 4305,54 грн щомісячно до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.

Приймаючи до уваги наведене, позивач, відповідно до абзаців 4 та 6 пункту 5 Порядку № 1078, має право на нарахування і виплату індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 4305,54 грн. на місяць за період з 01.03.2018 року по 20.03.2020 року включно, а бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за цей період є протиправною.

За розрахунками суду, загальна сума індексації грошового забезпечення у фіксованій величині за вказаний період становить:

- з 01.03.2018 року по 01.03.2020 року (24 місяців х 4305,54 грн.) 103 332,96 грн.;

- з 01.03.2020 року по 20.03.2020 року ((4305,54 грн. / 31 день) х 19 днів) 2 638,88 грн.

Отже, усього за період з 01.03.2018 року по 20.03.2020 року сума індексації грошового забезпечення у фіксованій величині складає:

103 332,96 грн. + 2 638,88 грн. = 105 971,84 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4305,54 грн. за період з 01.03.2018 року по 20.03.2020 року включно у розмірі 105 971,84 грн. відповідно до вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

З приводу позовних вимог щодо нарахування та виплати одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб згідно з пунктом 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (далі - Порядок № 44), суд зазначає про таке.

За частиною 1 статті 2 КАС України судовому захисту підлягають ті права чи інтереси особи, які є порушеними, а не ті, що можливо (ймовірно) будуть порушені у майбутньому.

Резолютивна частина рішення не може містити будь-яких приписів, які прогнозують можливі порушення з боку відповідача у майбутньому та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020 року у зразковій справі № 560/2120/20.

Згідно з пунктами 4, 5 Порядку № 44 установлено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським, особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Як видно з матеріалів цієї справи та не заперечується позивачем, індексація грошового забезпечення у фіксованій величині позивачу за період з 01.03.2018 року по 20.03.2020 року ще не нараховувалась і не виплачувалась, а відповідач не відмовляв позивачу в нарахуванні та виплаті компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.

Відтак, на даний час права позивача у цій частині не є порушеними.

На сьогодні відсутні обґрунтовані підстави вважати, що під час здійснення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованій величині на виконання даного рішення суду відповідачем не буде враховано компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку № 44.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення статті 2 КАС України, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб є передчасними та задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач відповідно до п. 13 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, як учасник бойових дій.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України стосовно невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 20.03.2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4305,54 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4305,54 грн. за період з 01.03.2018 року по 20.03.2020 року включно в сумі 105 971,84 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повне судове рішення складене 16.01.2024.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В.Загацька