Справа № 949/1915/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 949/1915/23 пров. № А/857/22545/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В. Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

представника позивача: не з`явився

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року у справі № 949/1915/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Сарненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, полковник ОСОБА_2 про скасування постанови,

суддя в 1-й інстанції Оборонова І.В.

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Дубровиця

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Начальника Сарненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, полковника ОСОБА_2 (далі також Сарненський РТЦК та СП, відповідач) та просив визнати протиправною та скасувати постанову № 180/1 від 19.07.2023 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП у виді штрафу у сумі 1700,00 грн., а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначав про те, що спірною постановою, на підставі ч.2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Зазначав, що підставою для прийняття спірної постанови вказано неприбуття ОСОБА_1 до центру комплектування та соціальної підтримки, а відтак порушення вимог ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.п. 2 п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервісті».

З обставинами вказаними у постанові позивач не погоджується та вважає, що вони не відповідають дійсності. Крім того, зазначив, що відповідач порушив порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки належно не повідомив про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позбавило його можливості надати пояснення щодо інкриміновоаного правопорушення.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в повній мірі проігнорував порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 210 КУпАП, не дослідив зміст протоколу № 189 від 07.07.2023 про адміністративне правопорушення та постанови №180/1 від 19.07.2023 у справі про адміністративне правопорушення, зокрема в частині підстав притягнення до адміністративної відповідальності, а також належним чином не дослідив докази у справі, що стали підставою для прийняття судом першої інстанції необгрунтованого рішення від 09.11.2023 року.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягається до відповідальності та за відсутності підтвердження про належне повідомлення про час та місце розгляду справи, що суперечить вимогамст. 278 КУпАП, чим порушено право на захист, оскільки протокол №189 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, вручено листом позивачу лише 22.07.2023 та про те, що 19.07.2023 полковником ОСОБА_3 складено постанову про притягнення до адміністративного правопорушення та накладено стягнення в розмірі 1700 грн. дізнався лише 13.09.2023 після отриманого листа від Дубровицького відділу ДВС.

Відтак, апелянт наголошує, що відповідач в порушення вимог ст.ст.254, 256, 278 КУпАП притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки матеріалами справи підтверджується, а саме зі змісту протоколу № 189 від 07.07.2023 про адміністративне правопорушення, те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач присутній не був та з протоколом його не ознайомлювали, як наслідок був позбавлений можливості надати пояснення щодо вказаного правопорушення, що на думку апелянта є істотним порушенням його прав як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У відповідь на апеляційну скаргу відповідач подав відзив у якому зазначає, що Дубровицькмй районний суд Рівненської області розглядаючи ОСОБА_4 , провів його розгляд з дотриманням норм діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе рішення, а відтак відсутні підстави для його скасування. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи, їх повноважні представники, на розгляд справи не з`явились.

За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 27 червня 2023 року за №3184 начальником першого відділу Сарненського РТЦК та СП видано Розпорядження про оповіщення працівників філії «Висоцьке лісове господарство» ДП «Ліси України», серед яких значиться і позивач, про їх виклик на 29 червня 2023 року на 09 год до першого відділу Сарненського РТЦК та СП, з метою уточнення військово-облікових даних та проходження медичного огляду військово-лікарської комісії.

28 червня 2023 року директором філії «Висоцьке лісове господарство» ДП «Ліси України» видано Наказ про оповіщення працівників про виклик до першого відділу Сарненського РТЦК та СП на зазначені дату та час, а саме на 29.06.2023 о 09 год..

07 липня 2023 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника першого відділу Сарненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_5 був складений протокол № 189 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 210 КУпАП, де зазначено, що 29 червня 2023 року, військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув до Першого відділу Сарненського РТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних, згідно розпорядження №3184 від 27 червня 2023 року, чим порушив вимоги ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затв. Постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487. У протоколі, серед іншого містилась інформація, що справа про адміністративне правопорушення щодо нього буде розглядалися 19 липня 2023 року о 09:00 год., в приміщенні Сарненського РТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію протоколу 10 липня 2023 року позивачу було надіслано рекомендованим поштовим листом.

19 липня 2023 року начальником Сарненського РТЦК та СП ОСОБА_6 , щодо позивача було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №180/1, за якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП. Відповідно до змісту постанови, військовозобов`язаний ОСОБА_1 29 червня 2023 року не прибув до Першого відділу Сарненського РТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних, згідно розпорядження №3184 від 27 червня 2023 року, чим порушив вимоги ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затв. Постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487 (далі також Постанова №180/1).

Не погоджуючись із постановою №180/1 позивач звернувся до суду із позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зокрема зазначив, що позивач не заперечує того, що після його оповіщення, він не прибув 29 червня 2023 року на 09 год. 00 хв. до першого відділу Сарненського РТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних, проте, як на підставу для задоволення позовних вимог, вказує, що у період з 28 червня 2023 року по 03 липня 2023 року та з 24 липня 2023 року по 02 серпня 2023 року, він знаходився на лікуванні в КНП «Дубровицька міська лікарня» Дубровицької міської ради, а тому не мав можливості з`явитися до Першого відділу Сарненського РТЦК та СП.

З цього приводу, суд вважав, що у матеріалах справи відсутні відомості, що позивач повідомив відповідача в семиденний строк про зміну стану свого здоров`я та вважав, що із наданих позивачем та досліджених судом електронних листків непрацездатності неможливо зробити однозначного висновку, що він за станом здоров`я не міг цього зробити.

Суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустими доказами підтвердив правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, спростувавши доводи ОСОБА_1 ..

Також, суд першої інстанції вважав доводи позивача про порушення порядку притягнення до адміністративної відповідальності формальними та такими, що не спростовують факт вчинення правопорушення.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про обґрунтованість спірної постанови відповідача такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.210 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, що тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.210 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Норма вказаної статті є бланкетною нормою, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до ч.ч.5, 6 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на цей час.

Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КупАП).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про оспорювана позивачем постанова про адміністративне правопорушення винесена уповноваженою посадовою особою, на підставі належних доказів, є обгрунтованою і відповідає вимогам, визначеним ст. 283 КУпАП, і відповідачем доведено правомірність даної постанови.

Позивач ОСОБА_1 заперечує факт запрошення його до відповідача для складання протоколу про адміністративне правопорушення, його присутність 07.07.2023 під час складання відносно нього протоколу №189 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП, такі заперечення підтверджує тим, що копію протоколу від 07.07.2023 №189 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП отримано ним лише 22.07.2023 (а.с.11-12), а відтак і те, що йому не було відмомо про час та місце розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення.

В той же час, відповідач, надавши відзив на позов зазначав, що 07.07.2023 у зв`язку із неявкою 29.06.2023 ОСОБА_1 до відповідача, відносно нього був складений протокол №189 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП, копія якого 10.07.2023 рекомендованим поштовим відправленням із шриховив індекатором №59 була скерована засобами поштового зв`язку на адресу проживання позивача, що на думку відповідача є достатнім доказом надіслання та вручення зазначеного поштового відправлення. Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_7 19.07.2023 до Сарненського РТЦК та СП не з`явився і жодних заяв, повідомлень чи клопотань не подав та не повідомив про причини неявки, у зв`язку з чим у цей же день щодо нього було винесено оскаржувану постанову, при цьому на думку відповідача, як в процесі складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення так і оскаржуваної постанови, начальником Сарненського РТЦК та СП ОСОБА_2 були дотримані норми діючого законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідач під час розгляду матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв з дотриманням вимог закону.

Також, колегія суддів вважає вірним твердження суду першої інстанції про те, що позивач не заперечує того, що після його оповіщення, він не прибув 29 червня 2023 року на 09 год. 00 хв. до першого відділу Сарненського РТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних.

Суд апеляційної інстанції також бере до уваги те, що згідно електронних Листків непрацездатності за № 8580497-1 та № 8961392-1, позивач у період з 28 червня 2023 року по 03 липня 2023 року та з 24 липня 2023 року по 02 серпня 2023 року перебував у тимчасовій непрацездатності, за захворюванням або травмою загального характеру. Однак вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги, що у матеріалах справи відсутні відомості, що позивач повідомив відповідача в семиденний строк про зміну стану свого здоров`я. При цьому, із наданих позивачем та досліджених судом електронних листків непрацездатності неможливо зробити однозначного висновку, що він за станом здоров`я не міг цього зробити.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що такими діями позивач порушив вимоги ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затв. Постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487, що, на переконання суду свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Враховуючи викладене у сукупності, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачами у справі спростовано доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, та відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України доведено належними та допустимими доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, правомірність прийнятого ним рішення (постанови), є законним і обґрунтованим.

За таких обставин колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58), згідно з якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів уважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи приписи статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ззалишити без задоволення.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року у справі № 949/1915/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 16 січня 2024 року