Справа № 460/23390/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2024 року м. Рівне №460/23390/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник не прибув, відповідачів: представник не прибув, третьої особи на стороні відповідача: представник не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України,
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

02.10.2023 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась в суд з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 по 31 серпня 2023 року обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн; зобов`язання провести нарахування суддівської винагороди на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року, а саме в сумі 2270,00 грн, щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 70% від посадового окладу та щомісячної доплати за адмінпосаду в розмірі 10 % від посадового окладу з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 січня по 31 грудня 2021 року; зобов`язання провести нарахування суддівської винагороди на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2022 року, а саме в сумі 2481,00 грн, щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 80% від посадового окладу щомісячної доплати за адмінпосаду в розмірі 10 % від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 січня по 31 грудня 2022 року; зобов`язання провести нарахування суддівської винагороди на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус судців» виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року, а саме в сумі 2684,00 грн, щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 80% від посадового окладу та щомісячної доплати за адмінпосаду в розмірі 10 % від посадового окладу за період з січня по травень 2023 року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 січня по 31 серпня 2023 року.

Ухвалою суду від 09.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/23390/23 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державну судову адміністрацію України та Державну казначейську службу України.

Ухвалою суду від 13.12.2023 Державну судову адміністрацію України залучено в якості другого відповідача у справі. Також суд вирішив перейти до розгляду справи №460/23390/23 за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче засідання на 28.12.2023.

Ухвалою від 28.12.2023, що постановлена без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 18.01.2024.

В судове засідання учасники не прибули, про дату, час і місце проведення засідання повідомлялися своєчасно та у встановленому порядку.

Суд, з урахуванням вимог статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив про розгляд справи у відсутності сторін.

Згідно з позовною заявою, вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що у період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2023 року нарахування та виплата суддівської винагороди здійснені відповідачем з розрахунку прожиткового мінімуму у розмірі 2102,00 грн, що є протиправним, оскільки нарахування та виплата суддівської винагороди повинні здійснюватися з розрахунку прожиткового мінімуму, встановлених станом на 01.01.2021 - 2270,00 грн, на 01.01.2022 2481,00 грн, з 01.01.2023 2684,00 грн. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Вказана гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін саме до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена даним Законом.

Згідно з відзивом на позов, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області вимоги ОСОБА_1 не визнає. На обґрунтування своєї позиції покликається на те, що нараховуючи та виплачуючи позивачу суддівську винагороду на основі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 2102,00 грн, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка складає 2102 гривні. Прийняттям цих Законів зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а відповідна розрахункова величина. Положення вказаних Законів, якими визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні, є чинними, не конституційними не визнавались та не скасовувались, а тому підлягають виконанню.

Державна судова адміністрація України відзив на позов не подавала. В поясненнях, наданих як третьою особою зазначала, що відповідно до статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка складає 2102 гривні. Розрахунок фактичного розміру прожиткового мінімуму регулюється виключно Законами України Про Державний бюджет на відповідний рік, тому позивачу нараховувалося та виплачувалося 30 прожиткових мінімумів. Положення, якими визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні, є чинними, не конституційними не визнавались та не скасовувались, а тому підлягають виконанню.

Державна казначейська служба України письмових пояснень не подавала.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд встановив таке.

Указом Президента України «Про призначення суддів» №202/96 від 20.03.1996 ОСОБА_1 головою Зарічненського районного суду Рівненської області.

Наказом начальника юстиції Рівненського облвиконкому №27-к від 17.05.1996 ОСОБА_1 зараховано до штат Зарічненського районного суду Рівненської області.

Відповідно до рішення зборів суддів від 13.04.2020 ОСОБА_1 обрано головою Зарічненського районного суду Рівненської області на три роки, з 15.04.2020 до 14.04.2023 включно із встановленням доплати за перебування на адміністративній посаді 10% посадового окладу судді місцевого суду.

Позивач зазначає, що період з 01 січня по 31 грудня 2021 року отримувала щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 70% від посадового окладу та щомісячну доплату за адмінпосаду в розмірі 10 % від посадового окладу; в період з 01 січня по 31 грудня 2022 року - щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 80% від посадового окладу та щомісячну доплату за адмінпосаду в розмірі 10 % від посадового окладу; в період з 01 січня по 31 серпня 2023 року - щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 80% від посадового окладу, а в період з 01 січня по 14 квітня 2023 року та щомісячну доплату за адмінпосаду в розмірі 10 % від посадового окладу.

Дані обставини визнаються відповідачами.

Позивач зазначає, що у періоді з 01.01.2021 по 31.08.2023 нарахування та виплата їй суддівської винагороди здійснені з розрахунку прожиткового мінімуму у розмірі 2102,00 грн, що є протиправним, оскільки нарахування та виплата суддівської винагороди повинні здійснюватися з розрахунку прожиткового мінімуму, встановлених станом на 01.01.2021 2270,00 грн, на 01.01.2022 2481,00 грн, з 01.01.2023 2684,00 грн.

Факт нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за спірні періоди з розрахунку прожиткового мінімуму у розмірі 2102,00 грн, не заперечується відповідачами.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін суд зазначає таке.

За приписами статті 130 Конституції України, Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII, а норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть; єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є Закон №1402-VIII.

У сфері організації судової влади (йдеться про суддівську винагороду) Закон №1402-VIII є спеціальним законом, відповідно він має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами не лише змістовний, але й певною мірою ієрархічний.

Конституція України, відповідно до її статті 8, має найвищу юридичну силу, наявність в її тексті прямої вказівки на спосіб визначення суддівської винагороди слугує безапеляційним способом подолання будь-яких протиріч у правовому регулюванні правовідносин на кшталт тих, з яких виник цей спір, на користь спеціального Закону №1402-VIII.

За правилами частини другої статті 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

За приписами частини четвертої статті 135 Закону №1402-VIII, до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу (частина п`ята статті 135 Закону №1402-VIII).

Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду (частина шоста статті 135 Закону №1402-VIII).

Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків (частина дев`ята статті 135 Закону №1402-VIII).

Отже, базовий розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року

За приписами статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» №966-XIV від 15.07.1999, прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» №1082-IX від 15.12.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року становить 2270,00 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» №1928-IX від 02.12.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року становить 2481,00 грн.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710-IX від 03.11.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684, 00 грн.

Водночас статтею 7 вказаних Законів разом із встановленням станом на 01 січня прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб, був введений такий вид прожиткового мінімуму, як «працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» і закріплений на рівні «2102 гривні».

Суд зазначає, що зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тому законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Фактично нормами Законів України №1082-IX, №1928-IX та №2710-IX змінено складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що є порушенням гарантій незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Закони України №1082-IX, №1928-IX та №2710-IX не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми.

Конституція України не надає закону про Державний бюджет України на відповідний рік вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін саме до Закону №1402-VIII, тому суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом №1402-VIII.

Заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року (2270,00 грн.), на 1 січня 2022 року (2481,00 грн) та на 1 січня 2023 року (2684, 00 грн), на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00 грн), на підставі Законів №1082-IX, №1928-IX та №2710-IX, є неправомірною.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачами не доведено правомірності оскаржуваних дій в порядку статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними таких дій та зобов`язання вчинити відповідні дії з метою усунення порушень.

За наведеного позов підлягає до задоволення.

Разом з тим, позивач просила допустити до негайного виконання судового рішення в частині стягнення суддівської винагороди в межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Обраний позивачем спосіб захисту має зобов`язальний характер. Позивач просила зобов`язати відповідача провести нарахування суддівської винагороди, тому при задоволенні позову присудження конкретної суми не відбувається (сума стягнення не визначена). За наведеного вимога допустити до негайного виконання судове рішення в частині стягнення за один місяць не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання плозову відповідного характеру, а доказів понесення інших судових витрат не подавала, питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області щодо нарахування та виплати судді Зарічненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2023 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Зарічненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року, а саме в сумі 2270,00 грн, щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 70% посадового окладу та щомісячної доплати за адмінпосаду в розмірі 10% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Зарічненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2022 року, а саме в сумі 2481,00 грн, щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 80% посадового окладу та щомісячної доплати за адмінпосаду в розмірі 10% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Зарічненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 року по 31 серпня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року, а саме в сумі 2684,00 грн, щомісячної доплати за вислугу років в розмірі 80% посадового окладу (з 01 січня 2023 року по 31 серпня 2023 року) та щомісячної доплати за адмінпосаду в розмірі 10% від посадового окладу (з 01 січня 2023 року по 15 квітня 2023 року), з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (вул. Симона Петлюри, буд. 10, м.Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 26259988) Відповідач - Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5,м. Київ,01601, ЄДРПОУ/РНОКПП 26255795)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України Адреса: (вул.Бастіонна, 6, м.Київ, 01601; ).

Повний текст рішення складений 18 січня 2024 року

Суддя Н.В. Друзенко