Справа № 520/2508/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 р. Справа № 520/2508/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 (головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д.) по справі № 520/2508/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «С.Т.А.»

до Львівської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "С.Т.А." (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці як територіального органу (відокремленого підрозділу) Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UА2090000/2022/000183/2 від 13 вересня 2022 року.

В обґрунтування позову зазначило, що товариство при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржуване рішення та неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 позов задоволено.

Львівська митниця (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просила його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про не надання судом першої інстанції оцінки доводам відповідача, що надані до митного оформлення документи містили розбіжності, в них відсутні всі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначає, що печатки на експортній декларації країни відправлення 00178764 від 25.06.2022 та в зовнішньоекономічному контракті БТТ22 від 04.05.2022 містять відмінності, у товароспровідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару, наявні розбіжності у сумах, зазначених в платіжних дорученнях, фактурі та специфікації, зовнішньоекономічний контракт, специфікація до нього та фактура датовані однією датою.

Також, позивачем не надано документів на підтвердження транспортних витрат, а саме щодо навантаження, перевантаження товару, портові документи, транспорт з порту до кордону.

Звертає увагу, що відповідно до п.5.2 зовнішньоекономічного контракту STT22 від 04.05.2022 оплата здійснюється у формі передоплати. Водночас, рахунок-фактура зазначена у МД датована у часі раніше, ніж платіжні доручення від 09.05.2022 та від 29.05.2022, а саме 04.05.2022.

Отже, на думку апелянта, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані декларантом не в повному обсязі, а складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтвердженими та піддаються обчисленню.

З урахуванням наведеного, вважає, що ним правомірно прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 04.05.2022 між ТОВ "С.Т.А." (покупець) та Shijiazhuang XianZe Technology Co., Ltd. (Китайська Народна Республіка) (продавець) укладено контракт № STT22, за умовами якого продавець зобов`язується продати товар, а покупець прийняти товар та оплатити його (а.с. 12-14).

Згідно п. 2.1 Контракту номенклатура, кількість та ціни на товар, що постачається, визначаються у відповідності до погоджених сторонами додатків (інвойсів), які складаються на кожну конкретну партію товару, що постачається, та є невід`ємними частинами Контракту.

Пунктом 3.1 Контракту передбачено, що відвантаження товару здійснюється морським транспортом на умовах FOB Китай або CIF Одеса Чорноморськ відповідно до Incoterms 2010.

Умови та строки поставки можуть бути змінені та вказані в додатках (інвойсах) до Контракту (п. 3. 2 Контракту).

Згідно п. 4.2 Контракту ціна товару, який постачається по Контракту, встановлюється в доларах США та включає вартість тари, упаковки та маркування товару.

Ціни на товар зазначаються в додатках (інвойсах) на кожну партію товару, шо постачається (п. 4.3 Контракту).

Пунктом 5.2 Контракту визначено умови оплати, а саме: 100% передоплата.

04.05.2022 сторонами укладено Специфікацію № 1 до контракту № STT22 від 04.05.2022, за якою продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв та зобов`язався оплатити на умовах Контракту товар виробництва Китайської Народної Республіки, а саме: а саме клапан чавунний поворотний PN16 butterfly в загальній кількості 8 460 штук (а.с. 15).

Загальна вартість товару за Специфікацією складає 56 165, 88 доларів США на умовах поставки товару FОВ порт м. Ксінганг, Китайська Народна Республіка.

04.05.2022 позивач придбав у Shijiazhuang XianZe Technology Co., Ltd товар на загальну суму 56 165,88 доларів США, що підтверджується інвойсом № 040522 (а.с. 16).

09.05.2022 та 25.05.2022 позивачем здійснено оплату за придбаний товар в загальній сумі 58 154,00 доларів США, про що свідчать платіжні доручення в іноземній валюті або банківських металах від 09.05.2022 № 73 та від 25.05.2022 № 75 (а.с. 17-18).

05.09.2022 з метою митного оформлення товару, позивач подав до Львівської митниці митну декларацію № UА209140/2022/092241, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору в розмірі 56 165, 88 доларів США (а.с. 19).

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивач надав: контракт від 04.05.2022 № STT22 зі специфікацією до нього, інвойс від 04.05.2022, платіжні доручення від 09.05.2022 та від 25.05.2022, коносамент №91 від 29.06.2022, міжнародну товарно-транспортну накладну №3108 від 31.08.2022, пакувальний лист, довідку про транспортні витрати від 31.08.2022, експортну митну декларацію №00178764 від 25.06.2022 (а.с. 12-34, 56-57).

З підстав встановлення митним органом невідповідностей у поданих декларантом документах, 05.09.2022 останнім запропоновано позивачу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: рахунок - фактуру (інвойс) або рахунок-проформу (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування. - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоди, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с. 25).

12.09.2022 ТОВ "С.Т.А." повідомило відповідача, що ним по Контракту здійснено чотири оплати за три партії товару відповідно до платіжних доручень № 72 від 09.05.2022, № 75 від 25.05.2022, № 77 від 14.06.2022 та № 79 від 06.07.2022 по інвойсам № 040522 від 04.05.2022, № 20052022 від 20.05.2022 (а.с. 27).

13.09.2022 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UА2090000/2022/000183/2 та складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2022/001541 (а.с. 28, 31).

29.11.2022 позивач звернувся до Львівської митниці із заявою, в якій просив скасувати рішення про коригування митної вартості № UА2090000/2022/000183/2 від 13.09.2022 та визнати заявлену ТОВ "С.Т.А." станом на 05.09.2022 митну вартість спірного товару. До листа додав копії договору транспортно-експедиторського обслуговування від 20.12.2021, міжнародної товарно-транспортної накладної від 30.08.2022, рахунка на оплату від 12.08.2022, платіжних доручень, акту виконаних робіт від 20.09.2022, інвойсів, оборотно-сальдової відомості, довідки від 28.10.2022, експортної митної декларації з перекладом від 25.06.2022 (а.с. 33-57).

08.12.2022 митний орган за результатами розгляду поданих декларантом документів залишив без змін рішення про коригування митної вартості товарів №UА2090000/2022/000183/2 від 13.09.2022 (а.с. 38-39).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості прийняте відповідачем необґрунтовано, а тому є протиправним.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною контракту від 04.05.2022 № STT22) з урахуванням інвойсу.

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено:

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена;

- у експортній декларації країни відправлення № 00178764 від 25.06.2022 та в зовнішньоекономічному контракті STT22 від 04.05.2022 різні печатки;

- відповідно до п.4.2 та п.7 зовнішньоекономічного контракту № STT22 від 04.05.2022 ціна договору складається з вартості продукції, включаючи вартість тари, упаковки, маркування та встановлюється в євро за 1 кг, відповідно до товаросупровідних документів відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень ч. 21 ст. 58 Митного кодексу;

- у довідці на перевезення вантажу № 494 від 31.08.2022 зазначена сума загальних транспортних витрат до кордону України. Дана довідка надана перевізником, який здійснював морські перевезення. Вантаж в Гранську було перевантажено на автомобіль. В CMR № 3108 від 31.08.2022 зазначений перевізник ОСОБА_1 . Вищезазначено означає, що відсутні всі складові митної вартості товару(а саме навантаження, перевантаження, портові, транспорт з порту до кордону);

- відповідно до п.5.2 зовнішньоекономічного контракту № STT22 від 04.05.2022 оплата здійснюється у формі передоплати (платіжні доручення датовані 09.05.2022 та 29.05.2022, а рахунок фактура зазначена у МД 04.05.2022);

- загальна сума платіжних доручень становить 58184,00 USD, а сума зазначена у фактурі та специфікації- 56165,88 USD;

- зовнішньоекономічний контракт, специфікація до нього та фактура датовані однією датою;

- не надання додаткових документів на запит митного органу.

Джерелом інформації по товарам слугувала цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін, а саме МД № UA10, де розрахунок митної вартості складає: тов. № 1 4,59 доларів США/кг.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МК України.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції надані позивачем документи містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Доводи апелянта щодо відмінностей у печатках на експортній декларації країни відправлення № 00178764 від 25.06.2022 та в зовнішньоекономічному контракті STT22 від 04.05.2022 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки експортна декларація країни відправлення № 00178764 від 25.06.2022 містить печатку не продавця, а іншої особи Tianjin Dongfang Tonghai Logistics Co., LTD.

Щодо доводів апелянта про відсутність даних щодо складових вартості товару у товаросупровідних документах.

Так, за умовами п. 4.2 Контракту від 04.05.2022 ціна товару, який постачається по Контракту, встановлюється в доларах США та включає вартість тари, упаковки та маркування товару.

Поставка товару відбувалась на умовах FOB, Xingang, про що зазначено у специфікації до контракту від 04.05.2022 та інвойсі від 04.05.2022 № 040522.

Термін FOB згідно з Інкотермс 2010 (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Продавець за умовами поставки FOB зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту, переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Отже, за умовами контракту (з урахуванням специфікації та інвойсу) вартість тари, упаковки, маркування ввезених товарів були включені у їх ціну та понесені продавцем, а не позивачем.

З урахуванням наведеного, не надання декларантом документів на підтвердження витрат на тару, упаковку, маркування товарів не є підставою для сумніву щодо повноти та правильності визначення ним митної вартості товару.

Щодо ненадання позивачем документів на підтвердження транспортних витрат, а саме навантаження, перевантаження, портові, транспорт з порту до кордону.

Судом встановлено, що під час митного оформлення та оскарження рішення про коригування митної вартості позивач надавав митному органу документи: договір транспортно-експедиторського обслуговування №ОВКН201221/2 від 20 грудня 2021 року, міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) № 494 від 30 серпня 2022 року та № 3108 від 31 серпня 2022 року, довідку про транспортні витрати №494 від 31 серпня 2022 року, рахунок на оплату №2208016 від 12 серпня 2022 року, платіжні доручення, акт виконаних робіт (наданих послуг) №2208016 від 20 вересня 2022 року.

Відповідно до п.6 ч. 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Таким чином, для підтвердження транспортних витрат необхідні документи, в яких вказується ціна за ці транспортні витрати.

Слід зазначити, що витрати на транспортування можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими підтверджувався б розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому надані позивачем документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14.

Відтак, колегія суддів вважає, що подані позивачем до оформлення документи на підтвердження транспортних витрат були достатні для здійснення перевірки митним органом такої складової митної вартості як витрати на транспортування товару до кордону.

Доводи апелянта про те, що довідка про транспортні витрати видана Експедитором, а в CMR № 3108 від 31 серпня 2022 року вказано іншого перевізника товару колегія суддів вважає такими, що не свідчать про не підтвердження позивачем складових митної вартості товару з огляду на наступне.

Судом встановлено, що до митного оформлення позивачем надано довідку про транспортні витрати, складену ТОВ «Оушн Брідж», за якою останній підтверджує надання підприємству послуг з перевезення вантажу в контейнері TTNU1140052 згідно коносаменту MBL № 1КТ553823 HBL №SZ022060191 (а.с. 20).

В свою чергу, у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) № 3108 від 31 серпня 2022 року перевізником зазначений ФОП ОСОБА_1 (а.с. 22).

Під час оскарження спірного рішення, позивач надав відповідачу договір транспортно-експедиторського обслуговування від 20.12.2021 № ОВКН201221/2, укладений з ТОВ «Оушн Брідж» (а.с. 38-41).

Так, відповідно до пункту 2.1.1 Договору транспортно-експедиторського обслуговування від 20.12.2021 експедитор зобов`язується за плату та за рахунок ТОВ «С.Т.А.» організовувати перевезення його вантажів на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги клієнту за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені та за рахунок клієнта договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання, терміналами та іншими організаціями. Документом, що підтверджує наявність і зміст такого договору з транспортними організаціями, являється транспортний документ (накладна) - коносамент (В/L), автомобільна транспортна накладна (CMR, ТТН).

Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

З аналізу наведеного вбачається, що експедитор має право залучати третіх осіб (субпідрядників, у тому числі інших перевізників) для виконання умов такого договору та виконання своїх зобов`язань перед позивачем.

Натомість, МК України не покладено на декларанта обов`язку надавати митному органу документи, які підтверджують договірні відносини експедитора з його субпідрядником, адже такі документи стосуються виключно господарської діяльності експедитора для забезпечення виконання ним, зокрема, умов Договору від 20.12.2021.

Щодо посилань апелянта про сумніви щодо повної оплати позивачем товару перед його поставкою з огляду на те, що рахунок-фактура, зазначений у митній декларації, датований раніше за платіжні доручення, а також наявні розбіжності у вартості товару, визначеному специфікацією та інвойсом, фактично сплаченій сумі.

Так, згідно специфікації до контракту та інвойсу від 04.05.2022 ТОВ «С.Т.А.» мало сплатити кошти за товар в загальному розмірі 56 165,88 дол. США.

До митного оформлення позивач надав платіжні доручення від 09.05.2022 та від 25.05.2022 на загальну суму 58 154,00 дол. США.

Під час оскарження рішення про коригування митної вартості позивач повідомляв митницю, що 09 травня 2022 року він перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках Контракту в розмірі 22 320,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №73 від 09 травня 2022 року, виданим Позивачем на загальну суму 22 320,00 доларів США.

Водночас, 25 травня 2022 року позивач перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках Контракту в розмірі 35 834,00 долари США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №75 від 25 травня 2022 року, виданим позивачем на загальну суму 35 834,00 долари США, з яких 33 845,88 доларів США були сплачені за спірний товар, а 1 988,12 доларів США (35 834,00 долари США - 33 845.88 доларів США) - за інший товар, придбаний Позивачем за інвойсом №200522 від 20 травня 2022 року, виставленим Продавцем.

Вказані обставини свідчать про відсутність розбіжностей між сумами, фактично сплаченими позивачем за товар та визначеними продавцем специфікацією та інвойсом від 04.05.2022.

Отже, сумнівів митниці про здійснення позивачем 100% оплати вартості спірного товару за контрактом, спростовуються довідкою АТ «ПроКредит Банк» №28-10-22/1/32 від 28 жовтня 2022 року, в якій містяться відомості про те, що ТОВ «С.Т.А.» перерахувало кошти на користь продавця в рамках Контракту відповідно до платіжних доручень від 09.05.2022 та від 25.05.2022 у рахунок оплати спірного товару, митне оформлення якого було завершене за митною декларацією №UA209140/2022/095805 від 14 вересня 2022 року (а.с. 55).

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що обставини оплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з тими доказами, що подавались позивачем до митного контролю, не давали обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про фактурну вартість оцінюваного товару.

Доводи апеляційної скарги про те, що зовнішньоекономічний контракт, специфікація до нього та фактура датовані однією датою колегія суддів вважає такими, що не свідчать про невірне визначення позивачем митної вартості товару та не унеможливлюють здійснення апелянтом перевірки числового значення складових митної вартості.

Доводи скаржника як на підставу визначення митної вартості товару за резервним методом - не надання позивачем на запит митниці договору (угоди, контракту) з третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності! такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Колегія суддів зазначає, що вказані у ч. 3 ст. 53 МК України документи мають надаватись митному органу лише за їх наявності у декларанта. Натомість, відсутність таких документів з огляду на їх не складання не слугувати підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару та додатково під час оскарження спірного рішення, вважає , що останні кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Колегія суддів також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Крім того, колегія суддів зауважує, що спірні рішення про коригування митної вартості не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Відповідач обмежився лише посиланням на номер митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду . Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 по справі № 520/2508/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова