Справа № 717/2235/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 717/2235/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Телешман О.В.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

18 січня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАТ №7951436 від 16 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, а справу за ч.1 ст.126 КУпАП закрито.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у скарзі.

Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу позивача без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Сторони в судове засідання не з"явились.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З оскаржуваної постанови ЕАТ №7951436 вбачається, що 16 жовтня 2023 року о 13 год. 07 хв. інспектор, старший лейтенант поліції управління патрульної поліції в Хмельницькій області Мартинюк С.В., притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді 425 гривень штрафу за те, що 16.10.2023 о 13 год. 03 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Камаз» 53102 НОМЕР_1 , при зупинці працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, а саме перевезення буряків, які були ненадійно закріплені та знаходилися вище бортів, не пред`явив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво реєстрації транспортного засобу, ліцензійної картки, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач, вважаючи спірну постанову протиправною, звернувся з відповідним позовом до суду, в якому зазначив, що вказана постанова є незаконною та протиправною, оскільки під час зупинки позивача працівником поліції не було повідомлено, яке порушення правил дорожнього руху він допустив, що стало підставою для зупинки поліцією автомобіля під керуванням позивача, та якими доказами підтверджується дана обставина. За таких підстав позивач просив скасувати постанову серії ЕАТ №7951436 від 16 жовтня 2023 року та закрити провадження в адміністративній справі щодо позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів, на підтвердження наявності будь-яких правових підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача та вимоги працівником поліції для пред`явлення останнім посвідчення водія.

На думку суду, враховуючи те, що відповідачем не доведено, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог ПДР України, то у нього відсутні підстави для застосування до позивача санкції, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірно висновку щодо задоволення позовних вимог позивача.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційних скаргах, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1. (пунктом 2.4 ПДР України).

Відповідно до ч. 1ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби уразі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до ч. 3ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно дост. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскаржувана у даній справі постанова, складена відповідачем з огляду на відсутність у позивача посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Тобто, відеозапис може слугувати доказом, в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Водночас, судом не встановлено вчинення позивачем будь-яких порушень правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, які б могли стати підставою для його зупинки.

Матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, відповідач не надав суду жодного доказу, що позивач перевозив вантаж і спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху, тобто перевозив буряки, які були ненадійно закріплені та знаходились вище бортів і що ці обставини створювали небезпеку для інших учасників дорожнього руху та є порушенням правил перевезення вантажів. Також, відповідач не надав суду доказів, що позивач притягався до відповідальності за порушення правил перевезення вантажів, зокрема за порушення ним п.12.5, 12.1 чи Розділу 22 ПДР України, в зв`язку з чим він відмовився надати поліцейському документи, передбачені п.2.1 ПДР України. Якщо такі факти мали місце.

Дані висновки суду узгоджуються з постановою Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17.

Зважаючи на наведене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, а саме без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Із врахуванням того, що відповідачем не доведено, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог ПДР України, у нього відсутні підстави для застосування до позивача санкції, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 545/3654/16-а.

Враховуючи приписи норм КУпАП, колегія суддів зазначає про відсутність належних доказів вчинення інкремінованого позивачу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних доказів в підтвердження правомірності свого рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначених в оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та приписи чинного законодавства, висновки суду першої інстанції про задоволення позову є правомірними.

Відносно доводів скаржника про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає про їх безпідставність, оскільки відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржувана постанова не була оголошена позивачу в день її складання після закінчення розгляду справи та вручена йому під розписку 16.10.2023 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам сторін. Жодних нових доводів, які б вказували на порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Щодо інших доводів скаржника, зазначених у апеляційній скарзі, колегія суддів, згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.