Справа № 632/1705/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 р.Справа № 632/1705/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Кочнєв О.В., м. Первомайський, по справі № 632/1705/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі ДС України з безпеки на транспорті, відповідач), в якому просив суд:

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА № 00013858 від 04.10.2023 складену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті ОСОБА_2 згідно якої мене було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 8 500 грн;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність спірної постанови, як такої, що винесена щодо неналежного суб`єкта відповідальності за порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України ( далі ПДР), оскільки двовісний автомобіль (тягач) МАN TGХ 18.440, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з трьохвісним напівпричепом «KOEGEL» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 07.11.2018 та НОМЕР_4 від 27.12.2022 належать на праві власності та зареєстровані за юридичною особою ТОВ «Лихачовський елеватор», а відтак вказаний в постанові транспортний засіб ніколи не належав позивачу та не перебував у його користуванні.

Також стверджував, що оскаржувана постанова не в повній мірі відповідає вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (надалі Інструкція № 512), оскільки не містить інформації щодо смуги руху та напрямку руху автомобіля, категорії та типу транспортного засобу, марки, моделі напівпричепу.

Зауважив, що по зазначеному у постанові посиланні на веб-сайті «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі» відсутня спірна постанова в електронній формі, а також відеозапис руху транспортного засобу. Крім того, з нього неможливо встановити тип транспортного засобу, його повну масу, фактичне навантаження на одиночну вісь, а також похибку, застосовану при розрахунку перевищення. Таким чином, відповідачем не подано будь-яких доказів щодо вимірювання фактичного навантаження на одиночну вісь транспортного засобу та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача, так, крім того, не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тонах. В постанові не зазначено порядку розрахунку та невідомо яким чином були проведені розрахунки та встановлено перевищення допустимих вагових норм.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2023 у справі № 632/1705/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 04.10.2023 року серії АА 00013858 про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КАС України відмовлено у повному обсязі.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду від 02.11.2023 по справі № 632/1705/23 та прийняти постанову по справі, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, викладені в адміністративному позові до ДС України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі згідно постанови серії №00013858 від 04.10.2023; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДС України з безпеки на транспорті на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн та 805,20 грн на загальну суму 1342 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 2 КАС України у рішенні викладено недостовірні відомості, зокрема в другому абзаці мотивувальної частини вказано, що позивач в обґрунтування позову зазначав, що він є керівником юридичної особи, на яку оформлений транспортний засіб. Разом з цим, жодного такого речення або висловлювання в позовній заяві ОСОБА_1 не міститься. Крім того, у чотирнадцятому абзаці мотивувальної частини рішення суд посилаючись на ч. 1 ст. 14-1 КУпАП фактично цитує диспозицію ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, що не відповідає нормам закону.

Судом залишено поза увагою, що транспортний засіб, зазначений в спірній постанові належить на праві власності та зареєстровані за ТОВ «Лихачовський елеватор», а відтак позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 8 500 грн, оскільки з огляду на положення ч.1 ст. 14-2 КУпАП ОСОБА_1 , який не є власником спірного автомобіля, є неналежним суб`єктом правопорушення.

Наголосив, що доказів, що ОСОБА_1 є керівником юридичної особи постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та матеріали справи не містять, а відтак незрозуміло з яких підстав суд визначив позивача як керівника ТОВ «Лихачовський елеватор».

Також, судом не надано оцінки доводам позивача щодо невідповідності спірної постанови вимогам Інструкції № 512 та не розглянуто аргументи щодо відсутності належного обґрунтування в постанові розміру процентного перевищення нормативного навантаження, на чому було акцентовано увагу у позові.

Звернув увагу, що постанова серії АА 00013858 від 04.10.2023 є рішенням суб`єкта владних повноважень, що приймається на підставі доказів, які доводять винуватість особи у вчиненні правопорушення, тому вона не може заміняти відповідні докази чи розцінюватись як доказ винуватості особи за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, зафіксованих в ній. Постанова містить лише опис обставин без зазначення доказів на їх підтвердження. Належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин, відповідачем не надані та в постанові відсутні.

Відповідач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Наполягав, що оскаржувана постанова містить усі передбачені положеннями ст. 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст. 283 КУпАП. Крім того, відповідачем також була зазначена додаткова інформація про транспортний засіб, визначена Інструкцією № 512, якою, між іншим, затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови.

Просив врахувати, що статус керівника юридичної особи, якій на праві власності належить транспортний засіб, підтверджується витягом з ЄДРЮОФОП та ГФ щодо ТОВ «ЛИХАЧОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР», (41527117). З огляду на наведене, з урахуванням приписів статті 14-3 КУпАП, які регулюють відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті та статусу позивача, вважає, що постанова АА № 00013858 від 04.10.2023 винесена стосовно належного суб`єкту правопорушення.

Заперечував проти аргументів апелянта щодо відсутності в оскаржуваній постанові відомостей про тип напівпричепу, оскільки такі дані не є визначальними з огляду на те, що допустиме навантаження на вісь/ загальну масу не диференціюється від моделі напівпричепу. У даному випадку (порушення вагових норм зафіксовано при навантаженні на одинарну вісь транспортного засобу, тобто на другу за рахунком вісь тягача MAN TGS 18.480, ДНЗ НОМЕР_5 ), визначення кількості осей є достатнім для встановленням висновку про наявність/відсутність правопорушення.

Просив врахувати, що вчинене позивачем правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: № UA.TR.113-0619/11F-22, 0695/11F-22 до 26-12-2023, який відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством України, на підтвердження чого надано копію сертифікату перевірки типу, копію сертифікату відповідності.

Також, відповідачем наведено розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одиничну вісь транспортного засобу відображене у постанові АА № 00013858 від 04.10.2023 з урахуванням формули, передбаченої Інструкцією № 512.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. та ч. 2 ст. 313 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії АА №00013858, складеною головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_2 04.10.2023 позивача ОСОБА_1 як керівника юридичної особи власника автомобіля марки «MAN», моделі «TGX 18.440», реєстраційний номер НОМЕР_5 , з трьохвісним напівпричепом «KOEGEL», реєстраційний номер знак НОМЕР_6 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП через порушення вимог п. 22.5 ПДР України, а саме перевищення нормативних параметрів навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7,009% (0,806 тон) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон (а.с.9).

При цьому автоматичне фіксування здійснено сертифікованим та таким, що пройшов відповідну повірку технічного засобу засобом «WIM 78», «WAGA-WIM35» заводський номер №16, у Дніпропетровській області на автомобільній дорозі Н-11, км 76+702.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно. Суд, пославшись на ч. 1 ст. 14-1 КУпАП згідно з якою адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, вважав спростованими доводи позивача, щодо неможливості притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП з огляду на перебування спірного транспортного засобу у власності ТОВ «Лихачовський елеватор».

При цьому, викладаючи обґрунтування позову, суд вказав, що ОСОБА_1 зазначив, що він є керівником юридичної особи, на яку оформлено вказаний в спірній постанові транспортний засіб, а тому не повинен нести відповідальність за саме юридичну особу ТОВ «Лихачівський елеватор» - як її керівник.

Відхиляючи доводи позивача щодо відсутності відео за ідентифікатором доступу htts://wim.dsbt.gov.ua/r/a/AA00013858, суд першої інстанції, пославшись на п. 14 та п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 «Про деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» (в редакції від 16.06.2021 року), вказав, що обов`язкової вимоги щодо відеозапису правопорушення, зафіксованого в автоматичного режимі, діюче законодавство не містить, а тому посилання відповідача на вказаний факт не є спроможним. Відсутність доступу до електронної копії постанови не спростовує сам факт її складення та подальше її отримання позивачем.

За висновками суду обов`язкові вимоги до змісту постанови, які встановлено ст. 283 КУпАП, були дотримані відповідачем при її складанні, а відтак твердження позивача в цій частині є помилковими. Крім того, доводи щодо відсутності належного обґрунтування в постанові розміру процентного перевищення нормативного навантаження суд вважав недоведеними, оскільки постанова містить усі необхідні складові, передбачені Інструкцією № 512.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлено Правилами дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України Про дорожній рух, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема: в) навантаження на вісь: на одинарну вісь для доріг державного значення, 11,5 тонн, місцевого значення 7 тонн.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75).

Вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення

Дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 р. про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.

Приписами ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Виходячи зі змісту ч. 7 ст. 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 14-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 279-5 КУпАП встановлено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

З аналізу наведених норм слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-2 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, виноситься на власника транспортного засобу або належного користувача.

Колегією суддів встановлено, що двовісний автомобіль (тягач) МАN TGХ 18.440, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 з трьохвісним напівпричепом «KOEGEL» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 07.11.2018 та НОМЕР_4 від 27.12.2022 належать на праві власності та зареєстровані за юридичною особою ТОВ «Лихачовський елеватор».

При цьому, судом апеляційної інстанції з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що керівником юридичної особи ТОВ «Лихачовський елеватор» () з 07.06.2018 (згідно Статуту) є ОСОБА_1 . Відповідний витяг долучено відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу.

Як зазначено вище, ч. 1 ст. 14-3 КУпАП визначені суб`єкти адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якими можуть бути фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а також належний користувач транспортного засобу, за умови, що відомості про такого користувача внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Таким чином, позивач, як керівник юридичної особи ТОВ «Лихачовський елеватор», якій належить транспортний засіб двовісний автомобіль (тягач) МАN TGХ 18.440, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Колегія суддів зауважує, що нормами КУпАП не встановлено можливості притягнення до адміністративної відповідальності юридичних осіб, як власників транспортних засобів за наведеною категорією адміністративних справ, а також не визначено зобов`язань до уповноважених осіб стосовно відображення у постанові даних про власника транспортного засобу - юридичну особу чи будь-яких відомостей про посаду суб`єкта відповідальності керівника юридичної особи.

З огляду на вказане, доводи апелянта щодо притягнення до відповідальності постановою серії АА № 00013858 від 04.10.2023 неналежної особи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Водночас, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, дійшовши вірного висновку про наявність підстав для притягнення позивача, як керівника юридичної особи, якій належить спірний транспортний засіб, до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, не послався на жоден доказ, на підтвердження такого висновку, а лише виходив з того, що ОСОБА_1 самостійно визнав, що він є керівником ТОВ «Лихачовський елеватор». Однак, у даній справі така обставина не відповідає дійсності, оскільки позов не містить жодного посилання позивача на визнання його приналежності, як керівника, до ТОВ «Лихачовський елеватор».

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова постанови серії АА № 00013858 від 04.10.2023 містить всі обов`язкові відомості, передбачені ст. 283 КУпАП.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою у автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Вказане свідчить, що Інструкцією № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови.

Проаналізувавши зміст додатку 1 до Інструкції № 512 (в редакції, чинній на час складення спірної постанови), яким передбачено форму постанови, колегія суддів зазначає, що остання вимагає зазначення уповноваженою особою наступних відомостей: дата, час, індекс та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 143 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта, опис обставин, частина статті, стаття КУпАП, за якими передбачено відповідальність, прізвище, сума штрафу.

Отже, за нормативно встановленою формою не передбачено обов`язкового зазначення в постанові категорії, типу транспортного засобу (контейнеровоз тощо), ширини, висоти, довжини, марки, моделі та державного номерного знаку напівпричепу, а також смуги та напрямку руху, на відсутність яких вказує позивач. Колегія суддів враховує, що опис обставин правопорушення здійснюється на розсуд уповноваженої особи та має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, а вказана Інструкція № 512, як підзаконний нормативно-правовий акт, визначає перелік інформаційних даних, які можуть, а не повинні, міститися у постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

Крім того, дослідивши зміст постанови від 04.10.2023 серії АА № 00013858, колегія суддів зазначає, що остання окрім обов`язкових відомостей, передбачених ст. 283 КУпАП, містить також додаткову інформацію, передбачену Інструкцією № 512, зокрема відмітку про врахування похибки, формулу розрахунку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу (кількість осей; спарені колеса, відстань між осями, навантаження на кожну вісь та загальну масу), висоту, ширину, довжину.

Враховуючи, що обов`язкові вимоги до змісту постанови, які встановлено ст. 283 КУпАП, були дотримані відповідачем при її складанні, доводи позивача щодо невідповідності постанови від 04.10.2023 серії АА № 00013858 вимогам Інструкції № 512, як підстави для її скасування, є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси транспортного засобу з інформацією про масу транспортного засобу в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження порушення позивачем п. 22.5 ПДР відповідачем до матеріалів справи надано витяг з програми АРМ аудиту стосовно зафіксованої події порушення, інформаційну карту габаритно-вагового контролю, фотографії транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності, акт приймання робіт з поточного середнього ремонту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірна постанова містить інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, а саме WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16. Також зазначено серію та номер свідоцтва про повірку технічного засобу, строк його дії.TR. 113-0619/F-22 № 0695/11F-22 до 26.12.2023, копія якого міститься в матеріалах справи.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 (далі по тексту Порядок № 1174).

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163 (далі по тексту - Технічний регламент засобів вимірювальної техніки).

Положеннями п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки передбачено, що засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

На виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Як передбачено ч. 2 ст. 12 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», наукові метрологічні центри у сферах діяльності, визначених положеннями про них та нормативно-правовими актами, зокрема, проводять оцінку відповідності засобів вимірювальної техніки; проводять калібрування та повірку засобів вимірювальної техніки.

Частинами 1, 2 ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно- правовими актами.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Нормами п. 2 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки встановлено, що його дія поширюється на засоби вимірювальної техніки, зазначені у додатках 3-12, а саме автоматичні зважувальні прилади.

Відповідно до п. 114 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, виробник наносить знак відповідності і додаткове метрологічне маркування, передбачені Технічним регламентом, і під відповідальність призначеного органу, зазначеного в пункті 106 цього додатка, його ідентифікаційний номер на кожний окремий засіб вимірювальної техніки, який відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу, та застосовним вимогам Технічного регламенту.

З наявного в матеріалах справи сертифікату відповідності підсистеми габаритного контролю транспортних засобів SIZE-WIM35 ( у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA») UA.TR. 113-0619/F-22 вбачається, що прилад: зав. № 16, автомобільна дорога Н-11 Дніпро-Миколаїв ( через м. Кривий Ріг), км. 76+702. GPS: 47.94783576, 33.5780058; 2 смуги в прямому напрямку та 2 смуги в зворотному напрямку, з програмним забезпеченням Wimer (версія 2.439.034) відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту.

Колегія суддів зазначає, що сертифікат перевірки типу щодо технічного засобу: WАGA-WIM35 ( у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA») , який виданий 13.04.2021, чинний до 12.04.2031 (а.с. 64), а сертифікат відповідності - до 26.12.2023, отже, підтверджують, що засіб вимірювальної техніки, яким здійснено автоматичну фіксацію порушення ПДР (03.10.2023), належним чином сертифікований та відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки та Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», є справним та придатним до експлуатації.

Згідно з п.п. 12-15 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про:

засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на вісь, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на осі);

фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Також, з аналізу положень Порядку № 1174 вбачається, що система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

Процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має наслідоком - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а, відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зі змісту постанови від 04.10.2023 серії АА № 00013858 вбачається, що ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 03.10.2023 о 18 год. 36 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська область, допустив рух транспортного засобу MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_5 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5. ПДР України : навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7,009 % (0,806 тон).

Спірною постановою зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість осей 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між осями 1-2: 3620 мм; 2-3 6070 мм; 3-4 1320 мм; 4-5 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 6850 кг, 2 14650 кг; 3 8000 кг, 4 7800 кг, 5 7900 кг; загальна маса - 45200 кг; висота 3,618 м, ширина 2,63 м, довжина 15,74 м. Зазначені параметри відповідають тим, що містяться в автоматично сформованій інформаційній картці габаритно-вагового контролю.

Колегією суддів встановлено, що детальний опис показників (їх розшифрування), які автоматично формуються технічним приладом міститься у Протоколі взаємодії вагових комплексів/автоматичних пунктів габаритно-вагового контролю з програмним забезпеченням інформаційно-телекомунікаційної системи «Система автоматичної фіксації габаритно-вагового контролю транспортних засобів», наданому відповідачем до матеріалів справи.

Змістом інформаційної картки габаритно-вагового контролю підтверджено, що показник зважування ахlеload-2 (навантаження на другу одинарну вісь транспортного засобу МAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_5 ) складав 14650, що свідчить про недотримання позивачем вимог, встановлених п. 22.5 ПДР, зокрема щодо допустимої ваги навантаження на одиночну вісь (2) 11,5 тон.

При цьому, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції № 512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Як зазначено в спірній постанові похибка пристрою для параметру навантаження на одиничну вісь транспортного засобу становить 16 % від фактичного навантаження на вісь.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одинарну вісь виглядає так: ((14650-11500)-(14650*16/100))/11500)100%=7.009%, що є більшим на 0,806 тон ніж нормативно встановлене допустиме навантаження на одиничну вісь (11,5 тон).

Зазначені показники відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.

З огляду на викладене, доводи позивача про неврахування відповідачем похибки пристрою при вимірюванні перевантаження транспортного засобу на одиничну вісь, а також невідповідності процентного розміру встановленого перевантаження розміру, зазначеному в тонах, є такими, що не відповідають встановленим під час апеляційного перегляду справи обставинам, що мали місце у спірних правовідносинах.

Крім того, безпідставним є твердження відповідача про відсутність розрахунків в постанові та незрозумілість обчислення відсотку перевантаження, оскільки зі змісту спірної постанови вбачається формула, за якою було здійснено розрахунки та яка відповідає вимогам Інструкції № 512, та фактично зафіксованим параметрам транспортного засобу.

Слід врахувати, що інформація, яка міститься в автоматично сформованій технічним приладом картці габаритно-вагового контролю, а саме: пост Н-01 Київ-Знам`янка, км. 198+200(9) час: 2022-06-06 06:44:17.93, не містить розбіжностей з відомостями, зазначеними у постанові від 03.08.2022 серії АА №00000313.

Колегія суддів зазначає, що спірна постанова від 04.10.2023 серії АА № 00013858 містить посилання на загальнодоступний веб-сайт в мережі інтернет: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА00013858/, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі, використавши ідентифікатор доступу.

Так, суд апеляційної інстанції, перейшовши за вищевказаним посиланням, встановив, що в системі «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень» міститься фотографія, з якої можливо ідентифікувати автомобіль з номерним знаком НОМЕР_5 (2 фото), наближений номерний знак (3 фото), наближений номерний знак напівпричепу НОМЕР_2 (4 фото), задній вигляд напівпричепу (5 фото), а також віддалене фото транспортного засобу в момент проїзду через пункт габаритно-вагового контролю 03.10.2023 о 18:36 год. (1 фото).

Вищенаведене спростовує доводи апелянта про те, що оскаржувана постанова містить лише опис обставин без зазначення доказів на їх підтвердження.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наданими відповідачем до матеріалів справи фотографіями у сукупності з інформаційною карткою габаритно-вагового контролю, яка сформована 06.06.2022 о 06:44:17.93 (тобто саме в цей час відбулось зважування) підтверджується факт пересування автомобілю МAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_5 через пункт зважування.

Колегія суддів зазначає, що подія та склад адміністративного правопорушення підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, є належним чином доведені та відображені у спірній постанові.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача на відсутність за веб-посиланням відеозапису правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі, в якості підстави для скасування спірної постанови, оскільки діюче законодавство не містить вимоги щодо обов`язкової відеофіксації автоматичним пунктом зважування моменту вчинення правопорушення, зокрема відповідно до Порядку № 1174 відеозапис у вигляді метаданих передається до інформаційно-телекомунікаційної системи лише за його наявності. Відсутність доступу до електронної копії постанови також не спростовує сам факт її складення та подальше її отримання позивачем.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, колегія суддів, дійшла висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132- 1 КУпАП, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови від 04.10.2023 серії АА № 00013858.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що оскільки обставина самостійного визнання ОСОБА_1 статусу керівника ТОВ «Лихачовський елеватор» не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, а суд першої інстанції за відсутності посилань на інші докази вважав її доведеною, рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2023 у справі № 632/1705/23 підлягає зміні з підстав та мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2023 по справі № 632/1705/23 змінити з підстав та мотивів відмови у задоводенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій