Справа № 215/5355/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 січня 2024 рокуСправа № 215/5355/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Криворізької міської ради, в якому позивач просить:

- встановлення наявності компетенції (повноважень) Криворізької міської ради у сфері управління свого комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» за результатом розгляду заяви від 11.07.23р вх 390 прийняти рішення до правового порядку ст 144 Конституції України, ст 26, ст 32 ЗУ «Про місцеве самоврятування в Україні» і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати таку процедуру виконати.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.

01 листопада 2023 року адміністративна справа №215/5355/23 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2023 року передана на розгляд головуючому судді Тулянцевій І.В.

Ухвалою суду від 17 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви у кількості примірників залежно від складу сторін, в якій визначитись із предметом спору та привести позовні вимоги у відповідність до норм ч. 5 ст. 160 КАС України;

- доказів сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

09 січня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження по справі після усунення недоліків, в якій позивач не вважає за необхідне уточнювати позовні вимоги та повторно просить звільнити його від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним станом, оскільки отримані ним щомісячні доходи за 2022 рік - 2393 грн., є меншим рівня прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2022 році - 2684 грн., а подана ним позовна заява стосується захисту соціальних прав на державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, передбачені ст.33 Конституції України. На підтвердження свого скрутного майнового стану позивач надав Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за лютий грудень 2022 року, станом на 14.03.2023 року за вих.№-03319, згідно з якими позивач отримав в 1-4 кварталі 2022 року від Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради виплати на загальну суму 28716,00 грн. Відтак, позивач вважає, що він є членом малозабезпеченої сім`ї з доходами, менше рівня прожиткового мінімуму та звертається до суду з повторною заявою про звільнення його від сплати судового збору.

10 січня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Тулянцевої І.В.

Ухвалою суду від 11 січня 2024 року заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Тулянцевої І.В. у справі №215/5355/23 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто заявнику без розгляду.

У відповідності до ч. 8 ст. 170 КАС України, питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Розглянувши вищевказану заяву позивача від 09.01.2024 року про відкриття провадження по справі після усунення недоліків позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України № 3674-VI закріплено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, у розумінні приписів статті 8 Закону № 3674-VI, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Однак, з урахуванням наведених норм права, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи, тощо). Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.

Так, до заяви від 09.01.2024 року про відкриття провадження по справі після усунення недоліків, позивачем надано Відомості з реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, з яких судом встановлено, що протягом періоду з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року ОСОБА_1 отримав дохід у загальному розмірі 28716,00 грн.

Тобто, з наданої інформації судом встановлено, що розмір судового збору за подання до суду цього позову (1073,60 грн.) не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік (2022 рік), оскільки 5% від суми річного доходу, зазначеного у Відомостях з реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків у 2022 році (28716,00 грн.) складає - 1435,80 грн., що є більшим, ніж встановлений ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору.

Таким чином, вказані докази не можуть бути враховані судом в якості належного доказу скрутного матеріального становища позивача, що є підставою для відстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору, оскільки спростовують твердження позивача стосовно того, що отримані ним щомісячні доходи за 2022 рік - 2393 грн., є меншим рівня прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2022 році - 2684 грн., що унеможливлює ним сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

За таких обставин, позивачем не виконані вимоги суду в частині сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 2 ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно зі ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Тобто, предметом оскарження до адміністративного суду у розумінні ч.1 ст. 5 КАС України, можуть бути рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а позовні вимоги про зобов`язання вказаного суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є способом поновлення порушених прав позивача, які мають бути похідними від основної вимоги про визнання протиправним відповідного рішення, дій чи бездіяльності відповідача.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 року у справі №820/3713/17 звернула увагу, що компетенційними є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Тобто, з вищенаведеного слідує, що позивач у цій справі не є суб`єктом владних повноважень, а, отже, він не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача.

Таким чином, спір між позивачем та відповідачем у цій справі про встановлення наявності компетенції не є компетенційним, можливість його вирішення адміністративним судом КАС України не передбачена, про що беспосередньо зазначалось і в ухвалі суду про залишення позову без руху від 17.11.2023 року по справі №215/5355/23.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що вимога суду про приведення позовних вимог у відповідність до норм ч. 5 ст. 160 КАС України, позивачем не виконана.

Враховуючи вказане, суд зазначає, що заява від 09.01.2024 року про відкриття провадження по справі після усунення недоліків свідчить про невиконання ОСОБА_1 вимог ухвали суду від 17.11.2023 року по справі №215/5355/23 про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, враховуючи невиконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позову без руху від 17.11.2023 року, та не усунення недоліків позовної заяви, позов слід повернути позивачеві.

Керуючись ст.ст. 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева