Справа № 160/20381/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову щодо встановлення судового контролю

за виконанням судового рішення

17 січня 2024 року Справа №160/20381/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2022 року (21 грудня 2022 року зареєстровано судом) через систему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2018 року по листопад 2022 року на суму пенсії 81353,50 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2018 року по листопад 2022 року на суму пенсії 81353,50 грн.

За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2018 року по листопад 2022 року на суму пенсії 81353,50 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2018 року по листопад 2022 року на суму пенсії 81353,50 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

За реплікацією Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що 12.04.2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/20381/22 створено два (2) виконавчих листа в частині: 1) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2018 року по листопад 2022 року на суму пенсії 81353,50 грн.; 2) стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

26.04.2023 року ОСОБА_1 отримано 2 (два) виконавчих листа та копію рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 року з відміткою про набрання законної сили.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подано до суду апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.06.2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі № 160/20381/22 повернуто заявнику.

Отже, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 року набрало законної сили 20.06.2023 року.

01.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 29.12.2023 року через систему «Електронний суд» заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, в якій позивач просить суд:

1. Встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі № 160/20381/22.

2. Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) строк у 4 тижні для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі № 160/20381/22 (в частині виплати ОСОБА_1 нарахованої компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 47046,73 грн).

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) в установлений судом строк надати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі № 160/20381/22 (в частині виплати ОСОБА_1 нарахованої компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 47046,73 грн).

В обґрунтування означеної заяви повивач посилається на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року у справі №160/9733/19 позовну заяву задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із розрахунку 90% від суми, вказаної в Довідці №83/32862 від 14.03.2018 року про розмір грошового забезпечення, наданій Ліквідаційною комісією ГУ МВС України Дніпропетровської області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094; ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, визначених у Довідці ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області від 14.03.2018 року № 83/32862, з 01.01.2016 року, з урахуванням з урахуванням виплачених сум. Відповідно до «Розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою № за Дорученням № Д 043007544/16. Пенсіонер ОСОБА_1 » (направлений на адресу позивача листом ГУ ПФУ в Дніпропетровської області № 0400-0201-8/20832 від 27.04.2020 року), позивачу нарахована доплата у сумі 81353,50 грн. 14.11.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повністю виконало рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року у справі №160/9733/19, перерахувавши на рахунок позивача 81353,50 грн. Тож, 21.11.2022 року позивач звернувся із заявою до відповідача через вебпортал Пенсійного фонду України щодо нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. В даній заяві ОСОБА_1 просив ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату йому згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2018 року по листопад 2022 року на суму пенсії 81353,50 грн. Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано та розглянуто звернення позивача, що надійшло через вебпортал Пенсійного фонду України № ВЕБ-04001-Ф-С-22-100760 від 21.11.2022 року з питання виплати компенсації за рішенням суду. Дана відповідь відповідача вмотивована наступним. На виконання рішення позивачу проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату в сумі 81353,50 грн., виплату якої проведено додатковою відомістю в листопаді 2022 року (дата фінансування 14.11.2022 року). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати нараховується відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 21 лютого 2001 року № 159. У зв`язку з тим, що покладені судом зобов`язання виконані в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на органи Пенсійного фонду України, підстави для нарахування та виплати компенсації відсутні. Вважаючи такі дії ПФУ протиправними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, яку рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі №160/20381/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2018 року по листопад 2022 року на суму пенсії 81353,50 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2018 року по листопад 2022 року на суму пенсії 81353,50 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок). На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від

23.02.2023 року у справі № 160/20381/22 позивачу нараховано компенсацію втрати частини доходу у сумі 47046,73 грн. Вказана сума зафіксована у довідці від 21.07.2023 року «РОЗРАХУНОК ОСОБА_2 про розмір компенсації грошових доходів за недоотримані своєчасно суми пенсійних виплат за період з 01.05.2018 року по 30.10.2022 року (згідно рішення суду № 160/20381/22) (далі Розрахунок від 21.07.2023). Розрахунок від 21.07.2023 року був направлений заявнику листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 34614-26588/Ж-01/8-0400/23 від 21.07.2023 року. З вказаним Розрахунком від 21.07.2023 року заявник згоден, суму компенсації у розмірі 47046,73 грн. не оскаржує. Відповідач досі не виплатив позивачу суму нарахованої на виконання рішення суду у справі 160/20381/22 компенсації у розмірі 47046,73 грн., чим порушив вимоги ст.4 Закону № 2050-III. 21.08.2023 року через особистий кабінет Електронного порталу ПФУ позивач направив до відповідача «заяву про виплату компенсації втрати частини у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості з пенсії» (вх. № ВЕБ-04001-Ф-С-23-192806). Однак, 03.10.2023 року Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом № 48137-35995/Ж-01/8-0400/23 відмовило позивачу у виплаті компенсації в сумі 47046,73 грн. За заявою позивача 11.07.2023 року було відкрито виконавче провадження № 72218306 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2018 року по листопад 2022 року на суму пенсії 81353,50 грн. Проте, 25.10.2023 року виконавче провадження № 72218306 було закінчено на підставі п.11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що рішення суду у справі № 160/20381/22 залишається невиконаним. Таким чином, пройдені всі етапи спонукання відповідача до повного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/20381/22.

З метою захисту свого порушеного права 13.10.2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом (справа № 160/26614/23) з вимогами про: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 в строк, визначений статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року, компенсацію у сумі 47046,73 грн (за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2018 року по листопад 2022 року на суму пенсії 81353,50 грн.); стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок власних доходів (коштів) ПФУ суму грошового зобов`язання - 47046,73 грн компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок власних доходів (коштів) ПФУ 2097,00 грн інфляційного збільшення на суму основного грошового зобов`язання за період з 14.11.2022 року по 12.10.2023 року та 1287,66 грн. штрафних санкцій за прострочене зобов`язання за період з 14.11.2022 року по 12.10.2023 року. За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року у справі №160/26614/23 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094; ІК в ) про визнання протиправною відмови залишено без задоволення. У вказаній справі суд дійшов висновку про наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 160/20381/22. З огляду на вказану правову позицію суду заявник вважав на необхідне подати до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 160/20381/22.

За відомостями протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.01.2024 року зазначене вище заява розподілена та передана судді Пруднику С.В.

В період з 25.12.2023 року по 12.01.2024 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній основній відпустці.

Розглянувши дану заяву та дослідивши викладені у неї доводи, суд вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2-3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі №286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі №206/3911/17.

Так, виконанням рішення суду є вчинення відповідачем дій у повній відповідності із резолютивною частиною рішення.

Якщо, рішення суду відповідачем не виконується, це є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації громадянином його гарантованого Конвенцією "права на справедливий суд".

Між тим, за змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 березня 2020 року у справі №539/3406/17.

Відповідно до вимог ч. 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд зазначає, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

В той же час, у листі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 21.07.2023 року № 34614-26588/Ж-01/8-0400/23, який скеровано на ім`я ОСОБА_3 зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 у справі № 160/20381/22 позивачу нараховано компенсацію втрати частини доходу у сумі 47046,73 грн. Згідно з положеннями пунктів 20, 29 ч. 1 статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1) (далі - Порядок), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Отже, доплату на виконання рішення суду, винесеного на користь позивача, буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.

При цьому суд зазначає, що виділення коштів із бюджету Пенсійного фонду України на фінансування вказаних платежів не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, що дає підстави для висновку про відсутність в діях керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ознак вини та умислу.

Фактична невиплата нарахованих сум зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.

Тож, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України , заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі ОСОБА_4 проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Тож, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 640/3719/18, від 04.03.2020 у справі № 539/3406/17, від 11.06.2020 у справі № 640/13988/19.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295, ч.1 ст.370, ч.1 ст.382 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник