Справа № 200/4397/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року справа №200/4397/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Гаврищук Т. Г. , Блохіна А.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 р. у справі № 200/4397/23 (головуючий І інстанції Чучко В.М. ) за позовом Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону (далі позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову від 11.07.2023 у виконавчому провадженні № 72225540 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26800 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 року повернуто позовну заяву на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовна заява Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державного виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, від 04.08.2023 № 07-166 вих-23 підписана виконувачем обов`язків керівника цієї ж прокуратури Ярославом Михальчуком.

Повноваження виконувача обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури підтверджено належним чином засвідченою копією наказу Генерального прокурора від 02.08.2023 № 292-в.

Належним чином засвідчену копію наказу Генерального прокурора від 02.08.2023 № 292-в додано до позовної заяви, про що зазначено у додатку до позовної заяви від 04.08.2023 № 07-166 вих-23.

У якості доказів направлення належним чином засвідченої копії наказу Генерального прокурора від 02.08.23 № 292-в позивачем надано до суду, опис вкладення до цінного листа УДППЗ «Укрпошта» від 04.08.2023.

Право подання процесуальних документів при реалізації конституційної функції представництва інтересів держави визначено ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» в якій зазначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Частиною 7 вищевказаної статті Закону закріплено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Відповідно до приписів ст. 5 Закону, функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами, перелік посад яких вказало у ст. 15 цього Закону, у тому числі керівником обласної прокуратури.

У частині 2 статті 15 згаданого Закону закріплено, що прокурор в України мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі органів прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі.

Таким чином, Михальчук Я.В., на якого згідно з наказом Генерального прокурора від 02.08.2023 № 292-в покладено виконання обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, уповноважений законом від імені цієї прокуратури підписувати даний адміністративний позов.

Судом першої інстанції в порушення вимог процесуального права позовну заяву Спеціалізованої прокуратури повернуто заявнику, що є безумовним порушенням права доступу до суду не забезпечує практичну можливість реалізації права особи на зверненню до суду.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Повертаючи позовну заяву, суду першої інстанції виходив з того, що до позову не додано документів в підтвердження повноважень особи, що підписала позов - виконувач обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури Ярослав Михальчук, на підписання та подання позову в інтересах Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З аналізу наведених норм вбачається, що позовна заява повертається якщо вона підписана особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною третьою статті 55 КАС України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Згідно з частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

При цьому, документи, що підтверджують повноваження представників, визначені статтею 59 КАС України.

Пунктом 1 частини першою статті 59 КАС України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 59 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 60 КАС України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки (пункт 6 рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Отже, особи, які представляють особу та виконують процесуальні дії на підставі наданих їм повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Тобто, реалізація права на звернення із апеляційною скаргою є процесуальною дією в суді, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником.

У постанові Велика Палата Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 9901/39/20 (провадження № 11-137заі20) зробила висновки про те, що процесуальне законодавство передбачає дві форми участі сторін у справі, а саме: участь через представника (представництво) і особисту участь (самопредставництво). Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що для визнання особи такою, яка діє в порядку самопредставництва, потрібно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Верховний Суд враховує також останні за часом висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в ухвалі від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) відповідно до яких, починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, потрібно підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, наявність або відсутність у ЄДР відомостей про право особи вчиняти дії від імені юридичної особи, а також довіреності юридичної особи не підтверджують повноваження діяти за правилами самопредставництва. Такі, повноваження підтверджуються законом, статутом, положенням, умовами трудового договору (контракту), посадовою інструкцією.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2023 року справа № 320/508/23, від 06 листопада 2023 року справа № 149/289/21, ухвалах Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року справа № 440/8807/22, від 19 жовтня 2023 року справа № 160/16682/22, від 10 серпня 2023 року справа № 380/3108/23, від 31 жовтня 2023 року справа № 140/6449/23, від 08 листопада 2023 року справа № 120/9393/22, від 16 жовтня 2023 року справа № 320/9856/22, від 08 листопада 2023 року справа № 560/10254/22.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України визначені Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).

На підставі частини 1 статті 1 цього Закону, прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до приписів ст. 5 Закону, функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

За частиною 1 статті 15 Закону, прокурором органу прокуратури є зокрема: 8) керівник обласної прокуратури; 9) перший заступник керівника обласної прокуратури; 10) заступник керівника обласної прокуратури; 11) керівник підрозділу обласної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; 13) прокурор обласної прокуратури.

У частині 2 статті 15 Закону, прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Відповідно до частини 1 статті 24 цього Закону, право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Частиною 7 вищевказаної статті Закону закріплено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Як вбачається з позову, позовну заяву подав та підписав 04.08.2023 виконувач обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури Ярослав Михальчук.

Позивачем до позову подано, зокрема, копію наказу Генерального прокурора від 17.03.2023 № 74, копію наказу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 02.08.2023 № 292-в, що підтверджується змістом позовної заяви, а саме описом додатків які додано до позову, також описом вкладення до цінного листа УДППЗ «Укрпошта» від 04.08.2023.

З копії наказу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 02.08.2023 № 292-в «Про службове вирядження» вбачається, зокрема, що терміном 1 день 04.08.2023, вибуває у службове відрядження до м. Київ до Офісу Генерального Прокурора керівник Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону В. Вдовитченко, тимчасове виконання обов`язків керівника покладено на першого заступника керівника Михальчука Я.В.

Зазначений наказ з огляду на вимоги Закону підтверджує повноваження особи в порядку самопредставництва.

Відповідно до п.6 розділу ІІ, п.8 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України , затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 № 814, конверти (пакети), в яких надходять документи, приєднуються до одержаних документів. У разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.

У разі надходження забруднених чи пошкоджених документів, зміст і реквізити яких неможливо встановити, складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких направляється відправнику разом із документами без їх реєстрації.

Документ, що підтверджує відсутність додатка до позовної заяви, апеляційної (касаційної) скарги, долучається до справи.

Аналіз наведених положень Інструкції №814 дає підстави вважати, що відсутність певного документа як додатка до позовної заяви/апеляційної скарги передбачає складання відповідальним працівником суду відповідного акта під час здійснення перевірки відповідності вкладень опису (наявність додатків до документа) й долучення такого акта до справи. Підшивання до справи копії документа замість його оригіналу також передбачає обов`язкове зазначення про це у внутрішньому описі судової справи.

Суд зазначає, що у разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт. Відсутність такого акту дає підстави для висновку про наявність документа на час реєстрації.

Подібний висновок містить у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року у справі № 199/2291/14, від 30 березня 2023 року справа №200/15250/21.

У матеріалах справи відсутній відповідний акт щодо відсутності у матеріалах оригіналу або копій додатків до позову, як і відсутні відповідні відмітки у внутрішньому описі судової справи щодо приєднання його до справи, в матеріалах електронної справи такого акту також не виявлено.

Отже, матеріали справи не містять доказів не подання вказаних додатків до суду першої інстанції при зверненні до суду з позовом.

Таким чином, позивачем до позову було надано належні докази в підтвердження повноважень особи яка подала та підписала позов.

Згідно статті 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

У справі v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що повертаючи позов, суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального права.

Таким чином, враховуючи наведене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 р. у справі № 200/4397/23 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 р. у справі № 200/4397/23 - скасувати.

Справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано 17 січня 2024 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді Т.Г. Гаврищук

А.А. Блохін