Справа № 229/64/24
Суддя: Рагозіна С. О.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/229/4/2024
У х в а л а

17 січня 2024 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області в особі головуючої судді Рагозіної С.О., ознайомившись з матеріалами адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

16 січня 2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана адміністративна справа була передана до провадження судді Рагозіної С.О.

Ознайомившись із позовною заявою, суддя дійшла до такого висновку.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Зовнішні фактори не повинні впливати на судове рішення. Довіру до судової системи буде підірвано, якщо процес прийняття рішень суддями буде сприйматися як такий, що зазнає неналежного впливу ззовні.

Саме упевненість громадськості у незалежності судів, доброчесності їхніх суддів, неупередженості та дієвості процесів лежить в основі судової системи країни.

У тих випадках, коли рішення у справі має бути прийняте суддею одноособово, він діє незалежно від своїх колег по суду. Завдання суддівства передбачає певну самостійність, яка включає лише совість судді. Отож, незалежність суддів вимагає не лише незалежності судової системи як установи від інших гілок влади; вона також вимагає незалежності суддів один від одного. Іншими словами, незалежність суддів залежить не лише від свободи від неналежного стороннього впливу, але й від свободи від стороннього впливу, що може бути спричинений діями чи ставленням інших суддів.

Незалежність суддів не є привілеєм чи прерогативою окремого судді. Це обов`язок, який покладається на кожного суддю для того, щоб дати йому можливість чесно та неупереджено розглядати справу на основі законів і доказів, без зовнішнього тиску чи впливу та без побоювання будь-якого втручання. Основою принципу незалежності суддів є повна свобода судді у розгляді справ, які надходять до суду; жоден зовнішній суб`єкт уряд, групи впливу, окремі особи чи навіть інший суддя не можуть втручатися чи здійснювати спробу втручання у ведення суддею справи і прийняття по ній рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі у розгляді адміністративної справи і підлягає відводу ( самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 1 ст.39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у ст.ст.36-38 цього кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Позивач ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 , яка тривалий час працювала в Дружківському міському судді помічником судді, з якою суддя Рагозіна С.О. підтримує дружні стосунки.

Суддя вважає, що розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 може викликати в будь-якого поміркованого спостерігача обґрунтований сумнів в об`єктивності та неупередженості дій судді Рагозіної С.О. при ухваленні судового рішення за результатами розгляду цієї справи. Тобто, на думку такого спостерігача рішення за результатами цього розгляду може вважатися визначеним наперед, аніж здійснення судового розгляду.

Таким чином суддя дійшла висновку, що задля забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у її безсторонності та неупередженості, їй необхідно заявити самовідвід відповідно до ст. 39 КАС України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Враховуючи зазначене, практику ЄСПЛ, положення п.1 ст.6 конвенції, ч.1 ст.21 КПК, суд вважає, що самовідвід судді Рагозіної С.О. є обґрунтованим, оскільки існують реальні обставини, які можуть викликати сумніви у її неупередженості та об`єктивності при розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , а тому самовідвід судді Рагозіної С.О. підлягає задоволенню.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40,41 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

задовольнити самовідвід судді Рагозіної С.О. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. О. Рагозіна