Справа № 140/532/24
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

17 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/532/24

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Лозовський О.А., отримавши скаргу ОСОБА_1 до начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з скаргою до начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірною бездіяльність щодо рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі №140/10048/21 та зобов`язання вжити заходи примусового виконання рішення, визначені Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду від 03.11.2021 у справі №140/10048/21.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У відкритті провадження у справі належить відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 позов ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Луцької міської ради від 28 квітня 2021 року №10/62 «Про відмову громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва в с. Озерце Луцького району Волинської області»; зобов`язано Луцьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га за його заявою від 06 березня 2020 року; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Луцької міської ради судові витрати у сумі 908,00 грн.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року, яке набрало законної сили 05.01.2022, у цій справі 20.01.2022 судом було видано виконавчий лист №737/2022 (в частині зобов`язання Луцьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га за його заявою), який стягувачем був поданий для примусового виконання.

Постановою державного виконавця від 25.01.2022 відкрито виконавче провадження №68362415.

Вищевказаний виконавчий лист на даний час перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що свідчать відомості з автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Відтак, проаналізувавши підстави та предмет даної скарги, слід дійти висновку про те, що спір між ОСОБА_1 та Луцькою міською радою вирішений, що стверджується рішенням від 03.12.2021 у справі №140/10048/21, яке набрало законної сили 05.01.2022 та перебуває на примусовому виконанні.

При цьому, подана ОСОБА_1 обґрунтована виключно невиконанням Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції рішення суду від 03.12.2021 у справі №140/10048/21. Інше обгрунтування порушення прав позивача у скарзі відсутнє (зокрема, не йдеться про прийняття відповідачем рішення чи вчинення дій, оцінку яким не було надано при вирішенні спору у справі №140/10048/21).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи (їхніх правонаступників). Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів поданої скарги, на час її подання в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває не завершене виконавче провадження №68362415 з примусового виконання виконавчого листа №737/2022, виданого судом 20.01.2022.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Поряд з тим положеннями статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Також приписами частини першої статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на наведене, спосіб захисту, який обрав позивач, не усуває юридичного конфлікту і не відповідає об`єкту порушеного права. У такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі, якщо суд визнав його порушеним.

Ці висновки відповідають правовим висновках у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №816/2016/17 та постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, від 17.04.2019 у справі №355/1648/15-а.

Верховний Суд у постанові від 21.05.2020 у справі №420/6649/19 також вказав, що коли фактичною підставою для звернення до суду із позовом слугувала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання судового рішення, то це свідчить про неправильно обраний спосіб захисту порушених (на думку позивача) прав, свобод та інтересів, оскільки у такому випадку чинне законодавство наділяє особу правом особливого звернення до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними дії чи бездіяльність відповідача щодо невиконання судового рішення), а не з новим позовом. Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим адміністративним позовом не розглядаються.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Оскільки у спорі між сторонами є рішення, що набрало законної сили (справа №140/10048/21), а спір щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили, не підлягає розгляду в окремому позовному провадженні (шляхом пред`явлення нового позову) з огляду на наявність як правових норм для примусового виконання судового рішення, так і встановлення судового контролю за його виконанням, то наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 170 КАС України передбачено, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись частиною першою статті 170, статтями 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 до начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та доданими до неї документами.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом (скаргою) з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.А. Лозовський