Справа № 360/1277/23
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1277/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Тихонова І.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2023 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій просить:

- визнати протиправною відмову у призначенні ОСОБА_1 та її доньці ОСОБА_3 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_2 від 26.08.2022 року про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 26.08.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через воєнні дії перемістились до м.Києва та були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи Управлінням соціального захисту населення Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.08.2023 року № 3007- та від 29.08.2023 року № 3007-. Також 26.08.2022 року позивачка щодо себе та своєї доньки звернулась з заявою про призначення допомоги на проживання до відповідача. Рішенням № 50000-5-3 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 07.12.2022 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, тому що адреса, звідки перемістилась особа не відноситься до територій, територіальних громад, у яких проводять воєнні дії, або які перебувають під окупацією, оточенням.

02.01.2023 ОСОБА_1 звернулась із повторною заявою про призначення допомоги на проживання для неї та дитини, де детально описала обставини справи щодо їх повторного переміщення та надала копії документів, які підтверджують що вони з донькою повернулись у 2016 року до постійного місця проживання до смт. Станиця Луганська, однак допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам так і не була призначена.

25.09.2023 представником позивача було надіслано адвокатський запит про витребування копій заяв про призначення допомоги на проживання позивача та її доньки - однак листом відповідача від 29.09.2023 року №10651-7679 - додатки до заяви, які б підтверджували повторне переміщення позивачки та її доньки - надано не було. Вважає, що не призначення допомоги на проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призвело до порушення їх прав.

Ухвалою суду від 25.10.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 06.11.2023 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на три календарних дні з дня отримання даної ухвали суду.

Ухвалою суду від 16.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач заперечує проти позову та вказує, що при розгляді заяви позивача та доданих до неї документів відповідачем з`ясовано, що позивач перебувала на обліку як внутрішньо перемішена особа з 26.11.2014 по 26.08.2022 у м. Кременчук Полтавської області. Державну допомогу у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови КМУ від 01.10.2014 № 505, станом на 01.03.2022 позивач не отримувала. Отже, згідно з рішенням Управління ОСОБА_1 не має права на допомогу, оскільки адреса, звідки перемістилася заявниця (м. Кременчук Полтавської області), не відноситься до територій, територіальних громад, у яких проводять воєнні дії, або які під окупацією, оточенням.

Позивач надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що факт покинутого місця фактичного проживання нею та її донькою смт.Станиця Луганська підтверджується відміткою про перетин кордону 03.08.2022 року (КПП Терехов/Латвія), 05.08.2022 року КПП Зосин/ Польща. Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» пов`язує тривалу відсутність ВПО (більше 60 днів) за місцем проживання з її поверненням до покинутого місця постійного проживання (якщо про інше не подано окрему заяву). Інших негативних наслідків, зокрема, втрату права на отримання допомоги на проживання ВПО чи невизнання повторного переміщення чинне законодавство не містить. Надані докази про виїзд позивачки на окуповану територію та її відсутність протягом 60 днів в силу припису Закону свідчить про повернення останньою та її доньки до покинутого місця постійного проживання. Наполягала на задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи згідно довідки від 29.08.2023 року №3007- та її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи згідно довідки від 29.08.2023 року №3007-.

Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб (сегмент «Облік ВПО», далі - ЄІБД ВПО), як внутрішньо переміщені особи ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 , 26.11.2014 були взяті на облік у м. Кременчук Полтавської області, що не заперечується сторонами у справі.

26.08.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через воєнні дії перемістились до м.Києва та були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи Управлінням соціального захисту населення Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.08.2023 року № 3007- та від 26.08.2023 року № 3007-.

Зі змісту довідки від 26.08.2022 року №3007- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача - ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 ; фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Зі змісту довідки від 26.08.2022 року №3007- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 ; фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Також, 26.08.2022 позивач щодо себе та своєї доньки звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги на проживання.

Рішенням № 50000-5-3 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 07.12.2022 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, тому що адреса, звідки перемістилась особа не відноситься до територій, територіальних громад, у яких проводять воєнні дії, або які перебувають під окупацією, оточенням.

01.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із повторною заявою про призначення допомоги на проживання для неї та дитини, де описала обставини справи щодо їх повторного переміщення та надала копії документів, які підтверджують що вони з донькою повернулись у 2016 році до постійного місця проживання до смт. Станиця Луганська. До заяви було додано: декларацію № 0001-М0АМ-2600 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу позивачу від 29.08.2019 року та її доньки № 0001-РКЕН-0300 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 07.12.2018 року; домову книгу с записом про місце проживання від 25.04.2019 року; довідку від виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради від 12.10.2016 року; табель успішності з оцінками доньки Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Станично-Луганського району Луганської області; медичні документи, які підтверджують що позивач з донькою фактично проживали у смт. Станиця Луганська, Луганської області та проходили регулярні обстеження: довідку про проведення обстеження комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Станично-Луганської селищної територіальної громади від 12.07.2021 року; протокол №842 про проведення обстеження позивача від 27.02.2021 року; протокол про проведення обстеження від 27.01.2022 року; довідку про діагноз від 30.04.2015 року; довідку поліклінічного відділення ЦРЛ Луганської області від 21.04.2019 року.

Листом від 13.03.2023 № 08-1840 УСЗН Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області повідомило Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, що ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_2 перебували на обліку в Управлінні соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з 26.11.2014 по 26.08.2022. Щомісячну адресну допомогу призначено управлінням з 26.11.2014 по 22.09.2016. З 23.09.2016 за рішенням міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управлінням відмовлено у призначенні допомоги у зв`язку з не підтвердженням факту проживання за адресою вказаною заявником. Для призначення допомоги, ОСОБА_1 із заявою не зверталась.

Листом від 05.04.2023 за № 051-4214 Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на лист Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.03.2023 № 10651-2017 щодо надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 повідомив, що оскільки, станом на 01.03.2022 заявниця не отримувала щомісячну адресу допомогу та не була повторно переміщені після 24.02.2022 з територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, тому призначити їй допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку № 332 від 20.03.2022 не має підстав.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд зазначає.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання обліку та забезпечення соціальних гарантій внутрішньо переміщеним особам гарантується чинним законодавства України, а саме Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014, постановою КМУ «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 №509, розпорядження КМУ від 06.03.2022 №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках програми «єПідтримка».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону №1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно частин 1 та 2 статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Частиною 1 статті 5 Закону №1706-VII передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509) довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно положень п. 2 Порядку №509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Заява про взяття на облік та включення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб інформації про внутрішньо переміщену особу за наявності технічної можливості може подаватися також через Єдиний державний веб-портал електронних послуг (далі - Портал Дія).

У період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні», внутрішньо переміщена особа для отримання довідки може звернутися до уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг).

Уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг приймає рішення та видає довідку внутрішньо переміщеній особі і реєструє заяву з формуванням електронної справи з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики для включення інформації про внутрішньо переміщену особу до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

З метою обліку внутрішньо переміщених осіб орган соціального захисту населення на підставі отриманої електронної справи включає інформацію про таких осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частин другої, третьої статті 7 Закону №1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

20.03.2022 КМУ прийнято постанову № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №332).

З прийняттям Постанови КМУ №322 втратила чинність постанова КМУ №505 та затверджений нею Порядок.

Відповідно до пункту 1 Порядку №332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Так, відповідно до доповненого абзацом пункту 3 Постанови №332, починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 р. заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації.

Пунктом 2 Порядку №332 (у редакції на час виникнення спірних відносин) передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 (у редакції на час виникнення спірних відносин) допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей 3 000 гривень; для інших осіб 2 000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 року включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Згідно абзацу 4 пункту 3 Порядку №332 допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року, крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, після 24 лютого 2022 року.

Отже, випадок, за якого допомога на проживання, визначена Порядком № 332, не надається, законодавець пов`язав з умовою не включення регіону до переліку, затвердженого розпорядженням № 204-р, до якого внутрішньо переміщена особа перемістилась до 24.02.2022, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови № 505, а не з датою включення певного регіону до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.06.2023 року у справі №160/12308/22.

Як слідує з матеріалів справи, позивач та її донька перебували на обліку в УСЗН Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як внутрішньо переміщені особи, з 26.11.2014 по 26.08.2022. Щомісячну адресну допомогу отримували з 26.11.2014 по 22.09.2016. З 23.09.2016 за рішенням міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управлінням відмовлено у призначенні допомоги у зв`язку з не підтвердженням факту проживання за адресою вказаною заявником.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_4 з м.Кременчуг Полтавської області повернулись до Луганської області Щастинського району смт. Станиця Луганська.

Суд зазначає, що внутрішньо переміщені особи, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 у регіонах, що включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми "єПідтримка" згідно розпорядження КМУ від 06.03.2022 №204-р та які не отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг мають право на отримання допомоги на проживання згідно Постанови №332, за умови надання відповідної заяви.

26.08.2022 позивач звернулася до відповідача з заявою щодо надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи.

Рішенням від 07.12.2022 № 50000-5-3 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, тому що адреса, звідки перемістилась особа не відноситься до територій, територіальних громад, у яких проводять воєнні дії, або які перебувають під окупацією, оточенням.

01.02.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача з заявою про призначення допомоги на проживання ВПО. В заяві позивач детально описала обставини справи щодо їх повторного переміщення та надала копії документів, які підтверджують що вони з донькою повернулись у 2016 році до постійного місця проживання до смт. Станиця Луганська.

Суд вказує, що заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 може бути також подана до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.

Інформація про території, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією, є складовою частиною переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінреінтеграції.

Системний аналіз зазначених положень Порядку свідчить, що право на призначення допомоги на проживання ВПО мають особи, які обліковувались як ВПО до 24.02.2022 року, лише з числа тих, які: або отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; або повторно перемістилися з: тимчасово окупованої російською федерацією території України; територій, на яких ведуться бойові дії; або тимчасово окупованих російською федерацією, після 24 лютого 2022 року.

При цьому текст відповідної норми Порядку не встановлює залежність чи особа обліковувалась ВПО станом на 24.02.2022 року, чи на цю дату довідка ВПО була вже анульована.

З урахуванням положень про те, що з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, принципове значення має сам факт повторного переміщення особи після 24.02.2022 року з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Абзац 2 п. 4 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, встановлює, що для підтвердження факту внутрішнього переміщення та проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення допускається подання доказів, при цьому наведений перелік таких доказів не є вичерпним.

На підтвердження переміщення з тимчасово окупованої російською федерацією території України, позивачем було надано наступні документи:

- довідка виконавчого комітету Станично-Луганської селищної ради від 12.10.2016 року про реєстрацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- декларація № 0001-РКЕН-0300 від 07.12.2018 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_2 ;

- декларація № 0001-М0АМ-2600 від 29.08.2019 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_1 ;

- домова книга с записом про зареєстроване місце проживання позивача та її доньки від 25.04.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 ;

- табель успішності Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Станично-Луганського району Луганської області з оцінками ОСОБА_2 ;

- медичні документи, які підтверджують що ОСОБА_1 з донькою фактично проживали у смт. Станиця Луганська, Луганської області та проходили регулярні обстеження, а саме: довідка про проведення обстеження комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги СтаничноЛуганської селищної територіальної громади від 12.07.2021; протокол №842 про проведення обстеження ОСОБА_1 від 27.02.2021; протокол про проведення обстеження від 27.01.2022; довідка Станично-Луганської ЦРЛ від 30.04.2015 про діагноз ОСОБА_2 ; довідка поліклінічного відділення ЦРЛ Луганської області Ст-Луганського району від 21.04.2019 року.

Із зазначеного вбачається, що позивач виїхала з м.Кременчуг Полтавської області та з жовтня 2016 року разом із донькою постійно проживала у смт.Станиця-Луганська Луганської області. Після цього більше ніж 60 днів не поверталася до міста Кременчуг Полтавської області.

Наступне повернення на контрольовану Урядом територію України відбулось лише у серпні 2022 року, що підтверджується відміткою в закордонних паспортах про перетин кордону позивачем та її донькою 03.08.2022 (КПП Терехов/Латвія), 05.08.2022 КПП Зосин/ Польща.

В той же час, суд зазначає, що при відмові у призначенні призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідачем не було враховано те, що рішення про залишення на покинутому місці проживання позивачем було прийняте вже після прибуття до нього, що виключає можливість виконання наведеного відповідачем обов`язку.

Також суд зазначає, що відповідачем не враховано, що ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначає, що у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Таким чином, закон пов`язує тривалу відсутність ВПО (більше 60 днів) за місцем проживання з її поверненням до покинутого місця постійного проживання (якщо про інше не подано окрему заяву).

Інших негативних наслідків, зокрема, втрату права на отримання допомоги на проживання ВПО чи невизнання повторного переміщення чинне законодавство не містить.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Станично-Луганська селищна територіальна громада, Щастинського району, Луганської області - є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Отже відповідач, відмовляючи позивачу та її доньці в наданні допомоги на проживання ВПО діяв не на підставі, в порядку та у спосіб визначений Конституцією та законами України, чим припустився порушень ч. 2 ст. 19 Конституції України. За наявності документального підтвердження повторного переміщення позивача з тимчасово окупованої російською федерацією території України відповідач встановив обмеження та наслідки не передбачені чинним законодавством та обмежив право позивача на отримання допомоги на проживання ВПО.

За таких обставин, оскільки позивач перемістився з території, яка відповідає двом умовам, визначеним п.2 Порядку №332 (на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р), він належить до кола осіб, що мають право на допомогу на проживання відповідно до Порядку №332, оскільки він не підпадає під виключення, за якого таким особам допомога на проживання не надається, а відтак рішення відповідача про відмову у наданні заявленої позивачем допомоги не відповідає критеріям, визначеним ст.19 Конституції України та ст. 2 КАС України.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Належним способом захисту порушеного права позивача є скасування рішення та зобов`язання Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_2 від 26.08.2022 про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з урахуванням висновків суду.

Суд звертає увагу, що такий спосіб захисту поновлює права особи.

Згідно з частини 1 статті 9, статті 72 та частин 1, 2, 5 статті 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, лише з коригуванням способу захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що судові витрати в сумі 858,88 грн, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (04071, місто Київ, вулиця Ярославська, будинок 31б, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 50000-5-3 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 07.12.2022.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 від 26.08.2022 про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації сплачений судовий збір в розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов