Справа № 580/10764/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року справа № 580/10764/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорта позивача від 11.09.2023 про звільнення зі служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати відповідача розглянути рапорт від 11.09.2023 про звільнення зі служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що був призваний на військову службу під час загальної мобілізації та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначає, що його мати ОСОБА_2 є особою з інвалідністю II групи. 11.09.2023 позивач подав рапорт про звільнення у зв`язку з наявністю матері ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, однак не отримав відповіді про задоволення рапорту чи про відмову в його задоволенні. Вважаючи таку бездіяльність протиправною, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відповідач проти позову заперечив. 26.12.2023 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач як на підставу звільнення з військової служби посилається на п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону. При цьому, відповідач вважає, що необхідною умовою для звільнення військовослужбовця на підставі зазначеного пункту є здійснення постійного стороннього догляду в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. При цьому, відповідно до паспорту ОСОБА_2 в розділі «Особливі відмітки» значиться сестра ОСОБА_3 , з якою й проживає мати за адресою АДРЕСА_1 , яка відрізняється від адреси позивача, а беручи до уваги прізвище сестри, то, на думку відповідача, можливо зробити висновок, що ОСОБА_2 одружена повторно.

Також зазначає, що позивач декілька разів подавав рапорти без належного оформлення та надання документів. Так, позивач подав рапорт 12.07.2023 з вимогою звільнити з 10.04.2023, в подальшому подав рапорт від 16.07.2023 про заміну дати звільнення з 12.07.2023. Після подачі позовної заяви позивач подав нові рапорти від 08.11.2023 та від 29.11.2023 без належного оформлення, що позбавляє командира військової частини прийняти відповідне рішення згідно норм чинного законодавства.

Ухвалою від 17.11.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 30.01.2023, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 № 30.

Матір`ю позивача є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 19.07.1990.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 461620 від 01.07.2019 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи з 01.07.2019 безтерміново. Причина інвалідності загальне захворювання.

11.09.2023 позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення його з військової служби у запас відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (наявність одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи).

Відповідно до рапорту командира механізованого батальйону ОСОБА_4 11.09.2023 останній звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому клопотав по суті поданого рапорту позивача.

Не отримавши відповідь, представник позивача адвокат Огородник Олег Миколайович звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 29.09.2023 № 1, в якому просив, зокрема, повідомити рішення за результатом розгляду рапорту позивача від 11.09.2023.

Однак, як стверджує представник позивача у позові, відповіді на адвокатський запит позивач та його представник не отримали.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відсутності розгляду його рапорту від 11.09.2023 про звільнення зі служби, звернувся за захистом своїх прав до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон №2232-ХІІ).

Частини 1 - 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У частині сьомій статті 1 Закону №2232-XII закріплено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та діє на момент розгляду цієї справи.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 № 30 позивач є військовослужбовцем військової службу за призовом під час мобілізації та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 30.01.2023.

Разом з тим, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану, зокрема, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 461620 від 01.07.2019 мати позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи з 01.07.2019 безтерміново.

Частина третя статті 24 Закону № 2232-ХІІ визначає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначає Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення).

Громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом (п. 2 Положення).

Згідно з пунктами 5 7 Положення громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці).

Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Пунктом 233 Положення визначено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до абзаців першого та другого підпункту 3 пункту 225 Положення звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час воєнного стану та строку проведення мобілізації - на підставах, передбачених пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої, пунктом 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до старшого прапорщика (старшого мічмана) включно за всіма підставами командирами окремих батальйонів (кораблів 2 рангу) і посадовими особами, які мають рівні з ними права та вищі.

Організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників (далі - особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (далі - військовий навчальний заклад), установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), органі управління Державної спеціальної служби транспорту (далі - Держспецтрансслужба), бригадах, полках, окремих батальйонах, підрозділах охорони, органах забезпечення, навчальному центрі, закладах, підприємствах та установах, що входять до складу Держспецтрансслужби; завдання і види обліку, призначення облікових документів, порядок їх складання і ведення; обов`язки посадових осіб, відповідальних за організацію і ведення обліку особового складу; порядок обліку загальних (безповоротних та тимчасових) втрат особового складу; порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу та витягів із них визначає Інструкція з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 (далі Інструкція № 280).

Відповідно до п. 5 розділу І зазначеної Інструкції командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління та органі управління Держспецтрансслужби, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, у тому числі у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, в управліннях, відділах, службах, відділеннях та групах персоналу (далі - служба персоналу), Кадровому центрі Збройних Сил України (далі - Кадровий центр Збройних Сил) та кадрових центрах видів Збройних Сил (далі - кадровий центр), на кораблях (суднах) та в підрозділах військових частин, створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

Організація обліку особового складу покладається, в тому числі, у підрозділах військових частин - на командирів цих підрозділів.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу Х Інструкції № 280 накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони.

Наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу, зокрема, призов (прийняття) на військову службу; звільнення, призупинення, поновлення та продовження військовослужбовцю військової служби.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі Інструкція № 170).

Відповідно до п. 1.5 зазначеної Інструкції для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: 1) Подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16), зокрема, звільнення з військової служби.

Звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення (абзац третій пункту 14.10 розділу XIV Інструкції).

Додаток 19 до Інструкції встановлює Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Так, п. 5 додатку 19 встановлено, що через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено, зокрема, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

З аналізу наведених вище законодавчих норм вбачається, що позивач, як військовослужбовець, має право подати рапорт на звільнення. Рапорт подається разом з документами, які надають право на звільнення командиру, де проходить службу військовозобов`язаний. Надалі рапорт розглядається командиром та передається його керівництву з клопотанням. Рапорт пишеться на відповідному бланку, в якій зазначається прізвище, ім`я, по батькові, військове звання, посаду, причину звільнення та орієнтовну дату закінчення служби. До рапорту, в залежності від підстави звільнення, мають буди додані документи, в залежності від обставин, якими аргументується подання. У разі звільнення через сімейні обставини військовослужбовець має надати оригінали чи нотаріально посвідчені копії документів, що підтверджують такі підстави. Рапорт на звільнення зі служби розглядається військовим командиром частини чи відповідним керівником підрозділу. При розгляді рапорту враховуються обставини та наведені підстави, після чого приймається рішення про подальші дії.

Процедура розгляду рапорту про звільнення зі служби включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Як встановив суд, позивач 11.09.2023 звернувся до відповідача із рапортом про звільнення його з військової служби у запас на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (наявність одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи). Відповідно до рапорту командира механізованого батальйону ОСОБА_4 11.09.2023 останній звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому клопотав по суті рапорту позивача.

Не отримавши відповідь, представник позивача адвокат Огородник О. М. звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 29.09.2023 № 1, в якому просив, зокрема, повідомити рішення за результатом розгляду рапорту позивача від 11.09.2023. Однак, відповіді на адвокатський запит позивач та його представник не отримали.

Доказів на противагу зазначеному відповідач не надав.

У відзиві на позовну заяву відповідач, зокрема, зазначив, що позивач декілька разів подавав рапорти без належного оформлення та надання документів. Так, позивач подав рапорт 12.07.2023 з вимогою звільнити з 10.04.2023, в подальшому подано рапорт від 16.07.2023 про заміну дати звільнення з 12.07.2023. Після подачі позовної заяви позивач подав нові рапорти від 08.11.2023 та від 29.11.2023 без належного оформлення, що позбавляє командира військової частини прийняти відповідне рішення, згідно норм чинного законодавства.

Разом з тим, суд наголошує, що відповідач не надав до суду відповідні рапорти на підтвердження зазначених обставин та не навів конкретних, об`єктивних, передбачених Законом підстав, відповідно до яких можна вважати, що подані позивачем рапорти були подані відповідачу без належного оформлення. Також відповідач не навів перелік відповідних документів, які, як стверджує останній, позивач не додав по поданих рапортів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження обставин для звільнення надав, зокрема, рапорт від 11.09.2023; свідоцтво про народження позивача серії НОМЕР_2 від 19.07.1990, відповідно до якого матір`ю позивача є ОСОБА_2 ; довідку до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 461620 від 01.07.2019, відповідно до якої його мати ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи; виписку № 20050 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14.01.2022, видану ОСОБА_2 ; виписку № 1598 , видану ОСОБА_2 ; пенсійне посвідчення ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 ; паспорт ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 .

Водночас зі змісту рапорта не вбачається, чи були подані вказані документи (їх оригінали чи нотаріально посвідчені копії) відповідачу, внаслідок чого неможливо встановити, чи були підтверджені вказаними документами підстави для звільнення позивача з військової служби.

Водночас відсутність документів, які підтверджують підстави для звільнення з військової служби, не є підставою для залишення рапорта військовослужбовця без належного реагування.

Враховуючи, що відповідач, отримавши рапорт позивача від 11.09.2023, не вчинив дій щодо його розгляду згідно норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 11.09.2023 про звільнення зі служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) від 11.09.2023 про звільнення зі служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО