Справа № 120/14726/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 січня 2024 р. Справа № 120/14726/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - військова частина НОМЕР_1 , відповідач 1), військової частини НОМЕР_2 (далі - військова частина НОМЕР_2 , відповідач 2) із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі наказу про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " №2011-XII від 20 грудня 1991 року, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " №2011-XII від 20 грудня 1991 року, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " №2011-XII від 20 грудня 1991 року, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що його звільнено із військової служби, календарна вислуга років якої склала понад 10 років. Однак при звільненні не виплачено одноразову грошову допомогу із чим не погоджується позивач, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 26.09.2023 р. прийнято справу до провадження, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

06.11.2023 р. надійшов відзив від військової частини НОМЕР_2 , в якій представник просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що відсутні підстави для виплати позивачу одноразової допомоги при звільненні, оскільки він звільнений за сімейними обставинами під час воєнного стану.

Аналогічного змісту подано відзив військовою частиною НОМЕР_1 , який надійшов через канцелярію 08.11.2023 р.

Ухвалою від 27.11.2023 р. витребувано додаткові докази.

Ухвалою від 08.12.2023 р. позов залишено без руху.

Ухвалою від 21.12.2021 р. продовжено строк на усунення недоліків.

Ухвалою від 10.01.2024 р. поновлено строки на звернення до суду, продовжено строк розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.

22.05.2023 р. наказом №123 військової частини НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_1 звільнено з військової служби за сімейними обставинами на підставі пункту 3 ч. 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військовослужбовці, які проходять службу у військовій частині НОМЕР_1 перебувають на забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 , про що зазначено у відзиві представника військової частини НОМЕР_1 .

Однак позивачу не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні із чим він не погоджується , що стало підставою для звернення до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог , суд керується та виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі регламентуються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " ( далі- Закон №2011-XII ).

Відповідно до ч. 2 статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до положень п. 2, 3 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МО України від 07.06.2018 № 260 у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Так, переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 визначено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини:

виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дочки, сина віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи або продовжує навчання (студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військових навчальних закладів), стажисти вищого навчального закладу) і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги матері (батька);

укладення шлюбу військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу із громадянкою (громадянином) України, іноземцем або особою без громадянства, що постійно проживає за межами України;

хвороба військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу або члена його сім`ї, якщо така хвороба згідно з висновком лікарської або лікарсько-експертної комісії перешкоджає військовослужбовцю або особі рядового чи начальницького складу проходити службу в даній місцевості чи проживати в ній членові його сім`ї, у разі відсутності можливості переміщення (переведення) до іншої місцевості;

необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

наявність у військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу трьох і більше дітей;

неможливість призначення одного з військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу, які перебувають у шлюбі, в межах одного населеного пункту (гарнізону) в разі переміщення (переведення) дружини (чоловіка) на нове місце служби до іншого населеного пункту (гарнізону);

довгострокове відрядження за кордон дружини (чоловіка) військовослужбовця, особи рядового і начальницького складу.

Відповідно до пп.г п.3 ч. 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці звільняються з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідними медичними висновками медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я) за наявності календарної вислуги років 10 років (тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана), має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абз. 2 п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Стосовно доводів відповідача про те, що Переліком № 413 не передбачено окремої норми щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям-жінкам, які не висловили бажання продовжувати військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим чоловіком, що підтверджується відповідним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, в період з моменту оголошення мобілізації та введення воєнного стану, суд зазначає, що вказаним переліком визначаються обставини та причини, що можуть бути підставою для звільнення військовослужбовця зі служби, а не підставою для виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні.

Питання щодо наявності обставин, визначених Переліком №413, є визначальним лише при визначенні підстави для звільнення військовослужбовця, яка в подальшому враховується при визначенні розміру одноразової допомоги.

Натомість умовами виплати вищевказаної допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є саме звільнення з військової служби за власним бажанням, через наявність сімейних обставин або інших поважних причин та наявності вислуги 10 років і більше.

Суд також звертає увагу на абз. 6 Переліку № 413, яким прямо передбачена така обставина для звільнення, як необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років, що відповідає підставі звільнення позивача.

Таким чином, наявна і друга умова для виплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем 1 протиправно не включено до наказу відомості про виплату одноразової грошової допомоги та відповідачем 2 протиправно не здійснено нарахування та виплату позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні. Відтак, заявлені позовні вимоги відповідачів підлягають задоволенню.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів , суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, відповідно до статті 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, відтак такий не сплачувався, а отже не підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі відносно ОСОБА_1 наказу про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " №2011-XII від 20 грудня 1991 року, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " №2011-XII від 20 грудня 1991 року, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " №2011-XII від 20 грудня 1991 року, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення оформлено 18.01.2023 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна