Справа № 932/6225/23
Суддя: Кондрашов І. А.
Дата ухвалення: 2024-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/6225/23
Провадження № 2-а/932/213/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі, адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби, про скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просила суд скасувати постанову про порушення митних правил від 28.11.2019 № 0762/10000/19 винесену заступником начальника - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Київської митниці Держмитслужби Катамадзе І.Г. та провадження по справі закрити.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що 28.11.2019 начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Київської митниці Держмитслужби Катамадзе І.Г. було складено постанову серії №0762/10000/19 якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 485 МК України, що полягало у не вірно зазначеному коді товару у митній декларації, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 17 120,00 грн., у зв`язку з чим накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів (51 360,00 грн.).

З огляду на те, що ОСОБА_1 вважає винесену постанову такою, що суперечить Закону, оскільки не вірне зазначення коду товару у митній декларації, за наявності повного пакету документів, не може свідчити про скоєння правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 16.10.2023 у справі відкрито провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу відповідача судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву.

29.11.2023 року до суду надійшов відзив Київської митниці Держмитслужби, в якому вони заперечують проти задоволення позову. Вказують, що декларантом самостійно визначений код товару, який не відповідає товаросупровідним документам та вмісту вантажу, що призвело до заниження митної вартості, а відтак розміру митних платежів. В той же час, ОСОБА_1 визнала свою провину, просила розглядати справу про порушення митних правил без її участі, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 від 23.10.2019 року. На адресу позивача був направлений примірник протоколу про адміністративне правопорушення та відповідна постанова, відтак остання була обізнана про те, що відносно неї розпочата справа про адміністративне правопорушення та винесено відповідну постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності. Зазначені події мали місце у 2019-році, а з позовом до суду ОСОБА_1 звернулась лише у липні 2023 року, тобто з пропуском строку на оскарження постанови. З огляду на таке, вважають постанову про порушення митних правил від 28.11.2019 № 0762/10000/19 законною і обґрунтованою, тому просять у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2023 позовна заява залишена без руху, надано позивачу строк для усунення її недоліків.

05 жовтня 2023 недоліки було усунуто.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання сторони не з`явились. Повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути спір за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови серії №0762/10000/19 від 28.11.2019 винесеної начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Київської митниці Держмитслужби Катамадзе І.Г., притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст.485 МК України, що полягало у не вірно зазначеному коді товару у митній декларації, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів на суму 17 120,00 грн., у зв`язку з чим накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів (51 360,00 грн.).

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно ч.6 ст.257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.п.г п.5 ч.8 ст.257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про товари - код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про митний тариф України».

Згідно ст.266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, у випадках, визначених Митним кодексом України та Податковим кодексом України сплатити митні платежі. Для належного виконання цих обов`язків декларанту надано право перед початком декларування провести фізичний огляд, товару брати проби та зразки товарів. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 266 МК України саме декларант несе у повному обсязі відповідальність за вчинення порушення митних правил.

Частиною 8 статті 264 Митного Кодексу України передбачено, що з моменту прийняття органом доходів та зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ч. 4 ст. 69 МК України, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Частиною 6 статті 69 МК України встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органом доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів рішення про класифікацію цих товарів було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частина 2 ст. 53 МК України визначає документи, що підтверджують митну вартість товарів.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною 3 статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно із ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Зі змісту диспозиції ст. 485 МК України випливає, що суб`єктивна сторона складу вказаного порушення обумовлює вчиненням декларантом умисних дій у вигляді, зокрема, заявлення неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та особливою метою - ухилення від сплати митних платежів.

Віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД, згідно Митного кодексу України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до «Інструкції про порядок заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документу», затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року № 651 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за N 1372/21684) декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації.

Тобто, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання та однозначного віднесення до коду згідно з УКТ ЗЕД у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 31 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення, згідно з основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД.

При цьому, орган доходів і зборів зобов`язаний здійснювати перевірку правильності класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД та у разі виявлення порушень правил класифікації товарів має право самостійно класифікувати заявлені товари і його рішення з даних питань є обов`язковим для митних цілей. Само по собі порушення правил класифікації товарів не є самостійним складом адміністративного правопорушення, тобто не є окремим видом порушення митних правил, за які встановлена адміністративна відповідальність.

Таким чином, сам факт помилки у визначенні коду за УКТ ЗЕД без зазначення неправдивих відомостей, необхідних для визначення цього коду, не може бути безумовним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Однак, як убачається з пояснень директора ТОВ «Вілаж ЛТД» ОСОБА_1 від 23.10.2019, остання визнала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та просила розглядати справу про адміністративне правопорушення, без її присутності.

Наведена обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично погодилась із складеною відносно неї постановою за ст. 485 МК України та визнала всі обставини скоєння нею адміністративного правопорушення.

Крім того, цими поясненнями підтверджується, що ОСОБА_1 була обізнана із датою розгляду відносно неї адміністративної справи, та просила уповноважений орган розглядати таку справу без її участі.

Також, з доданих відповідачем до відзиву матеріалів убачається, що Київською митницею було направлено на адресу позивача як копію протоколу про адміністративне правопорушення, так і копію відповідної постанови.

Отже, позивач щонайменше з кінця грудня 2019 року була обізнана зі змістом винесеної щодо неї постанови про накладення штрафу за ст. 485 МК України, та мала можливість скористатись засобами захисту своїх прав та інтересів, зокрема, звернутися як до уповноваженого органу так і до суду з метою оскарження постанови.

Так, відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Проте в даному випадку пропущені всі розумні строки у розумінні як національного законодавства, так і практики Європейського суду з прав людини, оскільки про зміст оскаржуваної постанови позивач дізналась (або могла дізнатись) наприкінці 2019-го року, а до суду звернулась 04.07.2023 року, тобто через 3 роки та 6 місяців.

Указаний проміжок часу є занадто тривалим, щоб стверджувати про те, що він пропущений з поважних причин або через необізнаність позивача із прийнятим рішенням. При цьому суд додатково бере до уваги, що відносно позивача державним виконавцем вживались заходи примусового виконання постанови протягом 2020-2022 років. Однак і протягом цього часу позивач не зверталась до суду, тобто фактично визнала цю постанову та погодилась із нею.

Звернення до адміністративного суду через 3,5 роки після винесення постанови, є зловживанням правом на звернення до суду. Посилання позивача на те, що вона не була обізнана із оскаржуваною постановою, судом не приймаються, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду, ОСОБА_1 , суду не надано.

За таких обставин, враховуючи визнання ОСОБА_1 вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та з огляду на пропуск строку на оскарження відповідної постанови на 3,5 роки, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не узгоджуються із раніше продемонстрованою поведінкою та висловленою позицією під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак визнаються судом необґрунтованими.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене, підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 73-77, 241-247, 286, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби, про скасування постанови про порушення митних правил, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ