Справа № 947/27209/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 947/27209/23

Перша інстанція: суддя Васильків О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управленні патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15 серпня 2023 року серії ЕАТ номер 7531476,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управленні патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову інспектора 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Петріченка Андрія Олександровича, серія ЕАТ №7531476, від 15.08.2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову вказував, що оскаржувана постанова є протиправною та незаконною, оскільки під час винесення постанови процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП. При цьому позивач зазначає, що позивач був зупинений інспектором патрульної поліції, який проводив розгляд справи про адміністративне правопорушення (який не представився), при цьому вимірювання швидкості здійснював інший інспектор (який також не представився), а постанову про адміністративне правопорушення виніс третій інспектор патрульної поліції сержант поліції Петріченко А.О., який весь час перебував біля службового автомобіля, де й оформив постанову за відсутності позивача, тобто оскаржувана постанова винесена неповноважною особою. Також позивач зазначає, що йому не доводили його права та обов`язки та не попереджували про здійснення відеозйомки. Вказана постанова порушує права позивача, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на прилад TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства.

Також апелянт звертає увагу, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАТ № 7531476 від 15.08.2023 року о 11:16:17 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. З вказаної постанови вбачається, що позивач 15.08.2023 року о 11:12:29 (м. Одеса, Шосе Київське, 1 км) в межах міста керував автомобілем TOYOTA RAV 4, НОМЕР_1 , зі швидкістю 90 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год, перевищення складає 40 км/год, зафіксовано приладом Трукам та 008449.Пвр 471528,470625, чим порушив п.12.4. ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год).

З матеріалів фото фіксації, наведених у відзиві на позов, та з матеріалів відео фіксації, доданих до відзиву вбачається, що за адресою: м. Одеса, Шосе Київське, 1, приладом TruCAM ТС008449 було зафіксовано транспортний засіб TOYOTA RAV 4, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який в межах міста керував транспортним засобом зі швидкістю 90 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог чинного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді спорів перевага має надаватись змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Підпунктами а, б та ґ пункту 2.1 ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, а також чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.4 а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Положенням п. 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача відповідно до ч. 2ст. 77 КАС України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що він не виконав вимогу працівника поліції та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

На підтвердження правомірності своїх дій відповідачем надано до суду першої інстанції відеозаписи з відеореєстратора патрульного автомобіля та з нагрудних камер працівників поліції.

Так, першим відеозаписом (із відеореєстратора патрульного автомобіля) зафіксовано що за адресою: м. Одеса, Шосе Київське, 1, приладом TruCAM ТС008449 було зафіксовано транспортний засіб TOYOTA RAV 4, під керуванням позивача, який в межах міста керував транспортним засобом зі швидкістю 90 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год. В подальшому відеозаписом зафіксовано як працівники поліції підійшли до водія вказаного транспортного засобу та почали з ним спілкування.

З вказаних відеозаписів та матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує факт перевищення ним допустимої максимальної швидкості.

Вказане дозволяє повністю прослідкувати послідовність дій працівників поліції та встановити всі обставини справи.

На вказаних відеозаписах зафіксовано встановлення особи водія, процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, роз`яснення водієві прав та його обов`язків.

Також відеозаписами зафіксовані інші обставини, які не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин в межах даної справи.

Таким чином, наданими до суду першої інстанції відеозаписами підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП та правомірність дій працівників поліції під час виненесення оскаржуваної постанови.

Крім того, як зазначалося вище, з наданих відеозаписів прослідковується рух автомобіля, його зупинка, фіксація та встановлення особи водія, факт вчиненого позивачем адміністративного правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Стосовно тверджень позивача про те, що жодного відеозапису до постанови не додано, а тому подання такого відеозапису до суду є незаконним апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Отже, показання технічних засобів, що мають функції відеозапису, є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови і, як наслідок, про її скасування.

Якщо оскаржувану постанову прийнято відповідачем у межах його компетенції та з її змісту можна чітко встановити зміст цієї постанови (зокрема, порушення законодавства, за яке особа притягається до відповідальності) така постанова може бути визнана правомірною навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

При вирішенні справи колегія суддів також враховує, що діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів національне законодавство України відносить до джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, відповідачами доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є правомірною, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 139, 242, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2023 року у справі №947/27209/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 16.01.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький