Справа № 260/9334/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2024 рокум. Ужгород№ 260/9334/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого Дору Ю.Ю. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Матіко Станіслав Романович в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.09.2023 року №97 про відмову в призначенні пенсії за вком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з дати первинного звернення за її призначенням - 30.08.2023; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на момент подання позивачем заяви від 30.08.2023 року №7659 про призначення пенсії за віком, останній виповнилось 63 роки, а страховий стаж складає не менше 30 років. Позивач вказує, що посилання відповідача на невідповідність попередньої фамілії позивача написаної російською мовою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у свідоцтві про шлюб від 06.07.1990 року серія НОМЕР_1 , фамілії позивача «Баркасі» зазначеної у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану №1 від 27.07.2023 року є безпідставним так як являється виключно особливістю її перекладу з російської мови на українську та одночасного допущення завідуючим відділом запису актів громадянського стану Ужгородської міської ради народних депутатів помилки у написанні попереднього прізвища позивача російською, а саме « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 ».

Більше того, записами у паспорті громадянина України позивача (ст. 10 «Сімейний стан»), свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 24.05.1990 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 14.05.1983 року та серії НОМЕР_4 від 12.11.1990 року, а також свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_5 від 12.08.2023 року підтверджується правильність фамілії « ІНФОРМАЦІЯ_2 », російською - « ОСОБА_3 », та імені « ОСОБА_4 », російською - « ОСОБА_5 », що відповідає записам трудової книжки.

Крім іншого позивач вказує, що відповідач замовчує той факт, що із однієї сторони ним не зараховано до страхового стажу періоду роботу згідно трудової книжки до 01.01.1998 року, однак на підставі тієї ж трудової книжки зараховано періоди роботи після 01.01.1998 року, що підтверджується складеним ним же розрахунком стажу не маючи жодних заперечень з приводу правильності написання фамілії та імені позивача.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 складає 18 років 03 місяці 19 днів, що є не достатнім для призначення пенсії на підставі статті 26 Закону № 1058.

З аналізу положень Закону № 1058 вбачається, що для призначення пенсії за віком необхідно дотримання двох умов у їх сукупності: досягнення особою віку, визначеного законом; наявність необхідного страхового стажу роботи, підтвердженого у встановленому законом порядку.

Відсутність одного з вказаних критеріїв не породжує виникнення права на призначення пенсії тощо.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не набула необхідного страхового стажу (30 років), приймаючи оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.09.2023 №97, Головне управління діяло виключно у спосіб та в межах своїх повноважень.

Будь-яке порушення прав позивача на пенсійне забезпечення з боку відповідача відсутнє, тому просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 30.08.2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою зареєстрованою за №7659 щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ (далі - Закон №1058-ІУ).

Позивачем отримано лист від 15.09.2023 року №0700-0201-8/50597 додатком до якого долучено рішення Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУПФ, Відповідач) про відмову в призначенні пенсії від 07.09.2023 року №97.

Обґрунтовуючи підстави для відмови у призначенні пенсії відповідачем зазначено, що відповідно до наданих документів страховий стаж складає 18 років 03 місяці 19 днів.

До страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки від 12.11.1980 серія НОМЕР_6 , оскільки зміну дошлюбного прізвища проведено на підставі свідоцтва про шлюб від 06.07.1990 року серія НОМЕР_7 , в якому прізвище (російською- ОСОБА_2 ), не відповідає витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну дошлюбного прізвища від 27.07.2023року №1 (українською - ОСОБА_3 ). Крім того, в наданому витязі, ім 'я після розірвання шлюбу зазначено ОСОБА_6 , що не відповідає паспортним даним заявниці - ОСОБА_4 . В наданому свідоцтві про розірвання шлюбу від 24.05.1990 року серія НОМЕР_8 , прізвище після розірвання шлюбу (російською) зазначено - ОСОБА_3 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі Закон №1058-IV), цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

При цьому відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що при зверненні із заявою про призначення пенсії позивачем було подано трудову книжку НОМЕР_6 ОСОБА_1 від 12.11.1980 та додаткові документи.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем зараховані періоди роботи позивача з 01.01.1998 по 02.06.2015 та з 03.07.2015 по 19.04.2016, які наявні у її трудовій книжці НОМЕР_6 , що не заперечується сторонами.

Проте, спірні правовідносини виникли з приводу не зарахування позивачу періодів роботи згідно згаданої трудової книжки НОМЕР_6 до 01.01.1998 року та, відповідно, відмови позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Причиною не зарахування періодів роботи згідно записів трудової книжки позивача відповідачем зазначено невідповідність прізвища у трудовій книжці та поданих документах.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_6 від 12.11.1980 року містить запис про фамілію, ім`я та по батькові позивача російською мовою, а саме « ОСОБА_7 », запис імені « ОСОБА_8 » було здійснено попереднім роботодавцем з огляду на допущення посадовою особою відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Ужгородському району Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області помилки у написанні імені позивача в ході складання актового запису, а саме написанні «Юдит» зімість «Юдита», українською «Юдіта». Зокрема, наведене підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_5 виданого повторно 12.08.2023 згідно з яким зазначено ім`я « ОСОБА_4 ».

Однак, з огляду на реєстрацію позивачем 16.10.1982 року шлюбу з ОСОБА_9 , прізвище позивача було змінено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_3 » (російською ОСОБА_3 ), що і слугувало підставою внесення змін до трудової книжки.

В подальшому, у зв`язку із видачею позивачу 02.11.1995 року паспорта громадянина України, в.о. начальника управління освіти, культури, молоді і спорту Чопської міської ради Сюч Є.Ф. до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_6 вже українською мовою внесено зміни до імені та по-батькові позивача, а саме зазначено « ОСОБА_11 » замість « ОСОБА_12 ». На момент видачі позивачу паспорта громадянина України остання вже перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 та змінила своє прізвище з ОСОБА_3 (російською ОСОБА_3 ) на ОСОБА_14 .

У зв`язку з наявними помилками у написанні імені та прізвища позивача, останньою було долучено до заяви про призначення пенсії ряду підтверджуючих документів, зокрема, копії паспорта громадянина України, архівні довідки Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області від 25.07.2023 №03-20/2079 та №03- 20/2080, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану №1 від 27.07.2023 року, копію свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 12.08.2023 року, копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 24.05.1990 року, копію свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 та трудову книжку НОМЕР_6 .

З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що позивачем було укладено шлюб з громадянином ОСОБА_16 . Зокрема, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 27.07.2023 вбачається, що згідно з актовим записом за №7 від 16 жовтня 1982 року прізвище до реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_10 , а після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 24.05.1990 року шлюб між ОСОБА_17 (рос.) та ОСОБА_18 (рос.) розірвано. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_19 )

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 06 липня 1990 року шлюб укладено між громадянином ОСОБА_20 (рос.) та громадянкою ОСОБА_18 (рос.) ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після укладення шлюбу дружині та чоловіку присвоєно прізвище ОСОБА_14 .

Судом встановлено, що у вищевказаному свідоцтві про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 06 липня 1990 року допущено помилку при написанні прізвища дружини до укладення шлюбу, оскільки згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 27.07.2023 вбачається, що згідно з актовим записом за №7 від 16 жовтня 1982 року прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_21 )

Судом встановлено, що згідно з паспортом громадянина України НОМЕР_9 виданого 02 листопада 1995 року ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до п. 2.10 Інструкції № 162, яка була чинною станом на час заповнення титульного аркушу трудової книжки позивача серії НОМЕР_6 , відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами), та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. […].

Згідно з п. 2.12 Інструкції № 162 зміни записів в трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконуються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_6 вбачається, що відповідальним працівником на титульному аркуші трудової книжки внесено зміни про прізвище ОСОБА_3 (рос.) на прізвище ОСОБА_14 згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 06 липня 1990 року, що скріплено відтиском печатки та підписом відповідальної особи. Окрім цього, відповідальним працівником на титульному аркуші трудової книжки зазначено щодо виправлення імені та по батькові на ОСОБА_11 згідно паспорта НОМЕР_9 виданого Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області 02.11.1995 року що скріплено відтиском печатки та підписом відповідальної особи.

Суд звертає увагу на те, що не прийняття до уваги суб`єктом владних повноважень (в даному випадку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області) записів у трудовій книжці особи, що звернулась із заявою про призначення пенсії, з підстав невідповідностей даних особи у паспорті та свідоцтві про шлюб, суд може визнати надмірним формалізмом, так як на підставі наданих особою документів у сукупності можна встановити достовірність відомостей, стосовно яких здійснений запис у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_6 .

На думку суду, факт того, що дошлюбне прізвище не відповідає витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну дошлюбного прізвища та невідповідність імені у вказаному витягу імені зазначеному у паспорті, є формальною неточністю, та в даному випадку не може бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, адже внесення запису до трудової книжки про зміну прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_14 » дає можливість підтвердити зміну такого прізвища та підтверджує достовірність запису про те, що « ОСОБА_18 » та « ОСОБА_1 » є однією і тією ж особою.

Вказане також підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.07.1990, копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_9 виданого 02.11.1995 та картки платника податків № НОМЕР_10 від 24.07.2023 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , долученим разом з позовною заявою.

Суд враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Крім того, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення досліджуваного документу, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тобто, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням. Отже, недотримання правил ведення трудової книжки, або ж видання довідок може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а тому й не може впливати на його особисті права.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів на підприємстві. Тому виправлення прізвища, імені та по батькові позивача на першому аркуші трудової книжки, підприємством, на якому позивач працювала скріплених підписами відповідальної особи та відтиском печатки відповідної установи/підприємства, не може бути підставою для виключення всіх періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, зокрема з 10.11.1980 року по 01.01.1998 р., оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Таким чином на позивача не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки, які містить трудова книжка, оскільки такі недоліки не пов`язані із виною позивача. При цьому, належних доказів в підтвердження недостовірності та неправдивості інформації, що міститься в трудовій книжці позивача, матеріали справи не містять, а остання в судовому порядку недійсною не визнавалась.

В зв`язку з цим, відповідач без наявності законних на це підстав відмовив у зарахуванні стажу для призначення пенсії за віком періодів роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_6 від 12.11.1980 року. Тому рішення №97 від 07 вересня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та таким, що підлягає до скасування.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з дати первинного звернення за її призначенням - 30.08.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

В той же час, згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Відтак, суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію з моменту набуття права є передчасним.

Таким чином, враховуючи викладене, зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає, так як розгляд документів для призначення пенсії, розрахунок стажу, призначення та виплата пенсії є дискреційними повноваженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та в даному випадку відновлення права позивача на призначення пенсії є повторний розгляд заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Так, з метою відновлення порушеного права позивача, відповідач повинен повторно розглянути заяву позивача від 30 серпня 2023 року №7659 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, беручи до уваги фактичні обставини даної справи, з метою найбільш ефективного захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 26.10.2023 року №8461-7619-8396-3602.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл. Соборна, буд.3, ) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл. Соборна, буд.3, ) №97 від 07 вересня 2023 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл. Соборна, буд.3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 ) від 30 серпня 2023 року №7659 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл. Соборна, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 ) судовий збір у сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору