Справа № 522/322/24
Суддя: Суворова О. В.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/322/24
Провадження№ 2-аз/522/1/24
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17 січня 2024 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя - Суворова О.В.,

секретар судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бороган Валентина Володимировича про забезпечення позову по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.01.2024 року звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

За результатами автоматизованого розподілу від 10.01.2024 року справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Суворовій О.В., яка отримана суддею - 11.01.2024 року.

Ухвалою суду від 17.01.2024 року відкрито провадження по справі.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Бороган В.В. направлено до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови №1132 від 18.12.2023 року про накладення на ОСОБА_1 стягнення та заборони ВК ОМР пред`являти до примусового виконання постанову №1132 від 18.12.2023 року.

Представник посилається в заяві на те, що Новіковою Л.М. спрямовано адміністративний позов до суду про скасування постанови №1132 від 18.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн. З оскарженою постановою представник ознайомився 03.01.2024 р., таким чином постанова набирає законної сили 13.01.2024 року. Оскаржувана постанова є самостійним виконавчим документом і може бути пред`явлена до виконання органами державної виконавчої служби в будь-який час в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Примусове виконання оскаржуваної постанови про накладення штрафу може призвести до значної шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, майно тощо, накладення заборони розпоряджатися та /або користуватися майном, яке належить їй на праві власності, у тому числі коштами, або обмеження у користуванні таким майном.

Невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Так, предметом позову є скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

З матеріалів справи не вбачається і на це не посилається позивач, чи на момент його звернення до суду 10.01.2024 року постанова №1132 від 18.12.2023 року пред`явлена до виконання чи ні.

Враховуючи ці обставини, а також те, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.150-156 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бороган Валентина Володимировича про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Суддя О.В.Суворова