Справа № 420/10775/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянського РТЦК та СП, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Роздільнянського РТЦК та СП, Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

визнати п.п. 1 п. 1 наказу № 77 Начальника Роздільнянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 04.03.2022 року про направлення 04.03.2022 року для проходження військової служби під час проведення загальної мобілізації нижчепойменованих резервістів та військовозобов`язаних запасу до складу військової частини НОМЕР_2 : солдата ОСОБА_1 протиправним та скасувати;

визнати п.п. 1.4., п. 1 наказу № 48 командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2023 року про призначення на посаду за штатом воєнного часу та зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення рядового ОСОБА_1 - протиправним та скасувати;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 15.05.2023 року позовну заяву залишити без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 23.06.2023 року позивачу поновлено строк звернення до суду з даним позовом та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 04.09.2023 року зупинено провадження по справі та витребувано у Роздільнянського РТЦК та СП відомості та документи, які стали підставою прийняття наказу №77 від 04.03.2022 року; у Військової частині НОМЕР_1 - відомості та документи, які стали підставою прийняття наказу №48 від 04.03.2022 року.

Ухвалою суду від 17.01.2024 року поновлено провадження по справі.

Справу розглянуто з урахуванням перебування судді Токмілової Л.М. у відпустці.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач є багатодітним та мав на утриманні трьох дітей віком до 18 років. ОСОБА_1 04.03.2022 року виконуючи вимоги законодавства та врученої йому повістки, самостійно з`явився до Роздільнянського РТЦК та СП для уточнення його облікових даних та оформлення права на відстрочку. Однак, працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомили позивачу, що він не має права на відстрочку, тому буде призваний до військової служби за мобілізацією. Так, відповідачем винесено наказ №77 та направлено позивача для проходження військової служби під час проведення загальної мобілізації. Позивач наголошує, що згідно п.п. 1, п. 1 витягу з наказу №77 його було "направлено" для проходження військової служби, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 юридично не здійснював призов позивача на військову службу. Наказом військової частини НОМЕР_1 №48 позивача призначено на посаду за штатом воєнного часу, старшим механіком відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення 1 реактивного артилерійського дивізіону, ВОС 738786 А. Позивач наголошує, що не підлягав призову у зв`язку з перебуванням на його утримані трьох дітей віком до 18 років, винятком мала бути надана ним згода на призов, однак ним такої не надавалось. ІНФОРМАЦІЯ_3 не було з`ясовано, що позивач не підлягає до призову на військову службу, у відповідача відсутня заява-згода щодо призову позивача. Наказ № 77 не містить факту призову позивача на військову службу по мобілізації, однак його одразу було направлено для проходження військової служби до військової частини, що є протиправним. ІНФОРМАЦІЯ_3 з ЄДРПОУ НОМЕР_3 відсутній у ЄДРЮОФОПГФ, відповідно не має юридичної дієздатності та повноважень проводити призов за мобілізацією.

23.11.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив від Військової частини НОМЕР_1 , в якому відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві підставами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Одеським окружним адміністративним судом була розглянута справа № 420/1292/23 за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянського ЦК та СП та до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Справа № 420/1292/23 охоплює період позовних вимог, самі позовні вимоги, сторони та підстави позову по дійсній справі № 420/10775/23. Таким чином, слід прийти до висновку, що заявлені позовні вимоги в межах справи № 420/1292/23 є тотожними з вимогами, що вже розглянуті судом у справі № 420/10775/23. Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 року затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, відповідно до якого право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ підставою для звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період є перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років (зазначений абзац набрав чинності з 01.10.2022). Як вбачається з позовної заяви, станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом (04.05.2023) щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , старша донька позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досягла 18 років. Тобто, станом на час звернення до суду з цим позовом, ОСОБА_1 мав на утриманні двох дітей, віком до 18 років. Звертаємо увагу суду, що нормами пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ не передбачено такої правової підстави звільнення з військової служби, як наявність двох неповнолітніх дітей.

Суд зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду не подано відзиву на адміністративний позов, однак надано витребувані судом документи.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є багатодітним батьком та мав на утриманні трьох дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

04.03.2022 року позивач виконуючи вимоги законодавства та врученої йому повістки, самостійно з`явився до Роздільнянського РТЦК та СП.

Відповідно до витягу з наказу начальника Розділянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 77 від 04.03.2022 року "Про проведення призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час проведення мобілізації" на підставі ст.39 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 проводиться призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час проведення загальної мобілізації та наказано направити 04.03.2022 року для проходження військової служби під час проведення загальної мобілізації до складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .

Відповідно до журналу вручення мобілізаційних розпоряджень військовозобов`язаним призначеним у команди Розділянського РТЦК та СП, у колонці "Про отримання мобілізаційного розпорядження" міститься підпис ОСОБА_1 .

У матеріалах справи також міститься заява позивача від 03.03.2022 року, в якій зазначено, що він не має скарг на здоров`я та претензій до Розділянського РТЦК та СП.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 48 від 04.03.2022 року, рядового ОСОБА_1 призначено на посаду за штатом воєнного часу старшим механіком відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення 1 реактивного артилерійського дивізіону ВОС- 738786А, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Згідно даних КП "ДСС" у справі № 420/10775/23 ОСОБА_1 звертався з позовом до Роздільнянського РТЦК та СП, Військової частини НОМЕР_1 та просив: - визнати дії Роздільнянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації - протиправними; - визнати дії Роздільнянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про направлення 04.03.2022 року для проходження військової служби під час проведення загальної мобілізації нижчепойменованих резервістів та військовозобов`язаних до складу військової частини НОМЕР_1 : солдата ОСОБА_1 протиправними; - зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити старшого механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення 1 реактивного артилерійського дивізіону, ВОС -738786А військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 року у справі №420/1292/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Роздільнянського РТЦК та СП, Військової частини НОМЕР_1 відмовлено.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оборону України" у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" з 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан, військовому командуванню доручено здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України від 03.03.2022 №2105-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів на військову службу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація визначена як комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із п. 2 та 5 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно - рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій; вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

Відповідно до п. 5 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу піл час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до частини сьомої статті 1 Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно із п.11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону №2232-XII військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону №2232-XII персонально-первинний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх проживання. У селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, здійснення такого обліку покладається на органи місцевого самоврядування.

Частиною 11 ст.38 Закону №2232-ХІІ визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Відповідно до абзацу 8 частини 1 Додатку 2 Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом п.7 названого Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

У силу п.12 згаданого Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Відповідно до п.12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання) (в редакції до 21.03.2022).

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (в редакції станом на 21.03.2022).

Відповідно до п. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Зважаючи на те, що Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено право військовозобов`язаних скористатися відстрочкою від призову, але не визначений механізм реалізації такого права, наявні усі підстави застосувати норми Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 №352 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2021 №100).

Згідно п.74 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, право на одержання призовниками відстрочки від призову повинно бути підтверджено відповідними документами, які подаються призовниками районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 75 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом передбачено, що призовник, який має право на відстрочку за сімейними обставинами, повинен через районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подати голові районної (міської) призовної комісії заяву про бажання нею скористатися, до якої повинен додати документи, що підтверджують це право.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд дійшов висновку, що праву позивача не бути призваним на військову службу під час мобілізації кореспондує його обов`язок з дотримання правил військового обліку. Тобто позивач повинен був особисто повідомити РТЦК та СП про наявність підстав для відстрочки.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів підтвердження того, що ОСОБА_1 від моменту оголошення указом Президента України загальної мобілізації до моменту вручення повістки у будь-який спосіб подав до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації заяву про бажання скористатися відстрочкою, з документами, що підтверджують це право.

Позивач, підставою для відстрочки від військової служби, зазначає те, що є багатодітним батьком та на момент призову на військову службу мав на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Суд погоджується, що дійсно на момент виникнення спірних правовідносин не підлягали призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).

Однак, суд враховує, що вищезазначене є правом позивача, яким він мав скористатися шляхом подання заяви про відстрочку від військової служби з зазначенням підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», але такі дії ним вчинені не були.

Крім того, той факт, що на момент прийняття на військову службу позивач не заявив, що не бажає бути прийнятим на службу через наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також той факт, що впродовж періоду проходження ним військової служби, а саме з березня 2022 року до теперішнього часу, позивач не заявляв про бажання звільнитись з військової служби за вказаним фактом, опосередковано свідчать про його згоду бути прийнятим на військову службу та згоду, щодо її проходження.

Щодо доводів позивача, що наказом №77 від 04.03.2022 його було лише направлено для проходження військової служби, однак юридично відповідач не здійснював призов військовозобов`язаного, то суд зазначає наступне.

З самої назви наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 № 77 від 04.03.2022 року "Про проведення призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час проведення мобілізації" можливо встановити, що цим наказом здійснюється саме призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу.

Крім того, в наказі №77 зазначено, що ОСОБА_1 направлено для проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_4 на підставі ст.39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яка визначає порядок призову на військову службу під час мобілізації, а також Указу Президента України №69/2022, яким оголошено загальну мобілізацію в Україні.

Таким чином, наказом №77 від 04.03.2022 року ОСОБА_1 не лише направлено для проходження військової служби до відповідної військової частини, а й здійснено його призов за загальною мобілізацією.

Враховуючи зазначене, суд не приймає доводи позивача, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснив юридично призов позивача на військову службу, адже такі судження не відповідають дійсності, що підтверджується текстом наказу №77 від 04.03.2022 року.

Стосовно тверджень позивача про відсутність у Розділянського РТЦК та СП юридичної дієздатності та повноважень проводити призов за мобілізацією, у зв`язку з відсутністю такого органу з кодом у ЄДРЮОФОПГФ, слід зазначити таке.

Пунктом 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, чітко визначено, що саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян.

Крім того, пунктом 7 Положення №154 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

У силу п.12 згаданого Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Враховуючи зазначене, Розділянський РТЦК та СП наділений повноваженнями здійснювати призов військовозобов`язаних за мобілізацією.

Суд також звертає увагу, що Військова частини НОМЕР_1 у своєму відзиві наголошувала, що вимоги позивача у справі №420/1292/23 є тотожними з вимогами у даній справі, відповідно позовні вимоги позивача вирішені у справі №420/1292/23 та в їх задоволенні відмовлено.

Суд критично ставиться до таких доводів відповідача, адже у справі №420/1292/23 позивач просив визнати протиправними дії відповідачів щодо призову його на військову службу та направлення для проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_1 , однак у даній справі позивачем оскаржуються саме накази №77 та №48 від 04.03.2022 року.

Крім того, Одеський окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 20.04.2023 року не розглядав позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідачів стосовно його призову на військову службу та направлення до військової частини через обрання неналежного способу захисту його права.

Однак, суд погоджується, що позовна вимога щодо виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 була розглянута судом в межах справи №420/1292/23, в її задоволенні було відмовлено, відповідно вона не підлягає розгляду у цій справі.

Але суд зазначає, що відмовляючи у звільненні з військової служби, суд керувався відсутністю доказів щодо звернення позивачем з рапортом до командира військової частини НОМЕР_5 про звільнення його з військової служби, оскільки на утриманні у позивача перебуває троє дітей до 18 років.

У даній справі позивач не зазначає про те, що він звертався з рапортом про звільнення з військової служби до ВЧ НОМЕР_1 , відповідно в матеріалах даної справи також відсутні докази такого звернення.

Крім того, військова частина НОМЕР_1 у своєму відзиві зазначила, що рапорту про звільнення з військової служби від позивача не отримувала.

Таким чином, у ході розгляду справи позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про порушення відповідачем порядку мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_1 чи безпідставної відмови у наданні йому відстрочки від призову у порядку, визначеному статтею 23 Закону № 3543-ХІІ.

В свою чергу, позивач власною поведінкою продемонстрував бездіяльність, яка стосується неподання заяви про бажання скористатися відстрочкою, а також рапорту про звільнення з військової служби.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Судові витрати по справі відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Роздільнянського РТЦК та СП (), Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.

.