Справа № 280/5921/23
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 січня 2024 року Справа № 280/5921/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до (з урахуванням уточнень від 08.08.2023) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним рішення відповідача від 23.05.2023 № 18 та скасувати його;

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 періоди роботи, що визначені у трудовій книжці НОМЕР_2 , а саме: з 13.03.1981 по 02.03.1983; з 26.04.1983 по 06.05.1985; з 22.05.1985 по 15.07.1988; з 07.09.1988 по 27.05.1992; з 28.07.1992 по 15.04.1993 та період роботи, що визначений у трудовій книжці № НОМЕР_3 , а саме: з 01.02.1995 по 15.01.2000 і призначити позивачу пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовна заява обґрунтована тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу вищезазначених періодів роботи через наявність недоліків у трудових книжках позивача. Разом із тим, обов`язок щодо внесення достовірних відомостей про працівника під час заповнення трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника, отже наявність вказаних в оскаржуваному рішенні недоліків не може бути підставою для не зарахування до стажу позивача вищевказаних періодів. Враховуючи викладене просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01.08.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Позивачем недоліки позову усунуто.

Ухвалою суду від 14.08.2023 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/5921/23; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

11.09.2023 від відповідача надійшло клопотання (вх. № 40053) про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Стосовно залучення до участі у справі співвідповідача суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частин третьої, четвертої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Слід зазначити, що підстав для залучення свіввідповідача суд не вбачає, оскільки позивач оскаржує рішення ГУ ПФУ в м. Києві. Відповідно, у даному спорі цей орган є органом, що призначає пенсію, і скасування його рішення матиме наслідком зобов`язання вчинити певні дії саме ГУ ПФУ в м. Києві, а не інший територіальний орган Пенсійного фонду України. Звідси, клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому посилається на те, що відповідно наданих до заяви документів про стаж загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 17 років 6 місяців 9 днів. При цьому, не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки № НОМЕР_4 (на титульній сторінці відсутній правовий зв`язок між прізвищами), в тому числі з 13.03.1981 по 02.03.1983 (виправлення дати наказу на зарахування), у колгоспі з 28.07.1992 по 15.04.1993 (відсутня інформація про кількість відпрацьованих днів), потребує уточнення та враховано частково період роботи у колгоспі (КСП) 01.02.1995 по 15.01.2000 (відсутня інформація про перейменування). Для зарахування вищезазначеного періодів роботи у колгоспі ОСОБА_1 необхідно надати відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві, прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання на підставі первинних документів за час виконання роботи відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. Оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж (30 років), рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак, у задоволенні позову просить відмовити.

14.09.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечує проти доводів відповідача та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 16.05.2023 за призначенням/перерахунком пенсії. Заяву, за принципом екстериторіальності, розподілено для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 23.05.2023 № 18 у призначенні пенсії відмовлено з підстав відсутності необхідного страхового стажу. При цьому, у рішенні вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 17 р. 6 міс. 9 дн. Також зазначено, що не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки № НОМЕР_4 (на титульній сторінці відсутній правовий зв`язок між прізвищами), в т.ч. з 13.03.1981 по 02.03.1983 (виправлення дати наказу на зарахування), у колгоспі з 28.07.1992 по 15.04.1993 (відсутня інформація про кількість відпрацьованих днів), потребує уточнення та враховано частково період роботи у колгоспі (КСП) з 01.02.1995 по 15.01.2000 (відсутня інформація про перейменування).

Незгода з даним рішенням зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.

Розглядаючи справу по суті, суд керується наступним.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Статтею 24 Закону № 1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII; тут та надалі в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.

Згідно статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом досліджено трудову книжку позивача (від 13.03.1981 серії НОМЕР_2 ) та встановлено, що у ній, серед іншого, містяться такі записи:

13.03.1981 прийнята учнем машиніста (Завод «Орсельмаш»);

02.03.1983 звільнена за власним бажанням;

26.04.1983 прийнята на посаду робітниці харчоблока (Оріхівська центральна райлікарня);

06.05.1985 звільнена за власним бажанням;

22.05.1985 прийнята робітницею яйцескладу (Птахофабрика «Оріхівська»);

15.07.1988 звільнена за власним бажанням;

07.09.1988 прийнята мийником посуду;

27.05.1992 звільнена за власним бажанням;

28.07.1992 прийнята в члени колгоспу «Запорожець»;

15.04.1993 виключена з членів колгоспу.

Також, судом досліджено трудову книжку колгоспника (від 18.06.1993 серії НОМЕР_5 ), яка належить позивачу, і встановлено, що в ній, крім іншого, містяться такі записи:

01.02.1995 прийнята в члени колгоспу «Україна» дояркою;

15.01.2000 звільнена з членів КСП «Україна Гуляйпільського району Запорізької області у зв`язку із реорганізацією.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів з 13.03.1981 по 02.03.1983; з 26.04.1983 по 06.05.1985; з 22.05.1985 по 15.07.1988; з 07.09.1988 по 27.05.1992 відповідач посилається на наявність недоліків при заповненні трудової книжки від 13.03.1981 серії НОМЕР_2 , зокрема, відсутність на титульній сторінці правового зв`язку між прізвищами та виправлення дати наказу про зарахування.

Так, на титульному аркуші трудової книжки дівоче прізвище позивача « ОСОБА_2 » (рос. мовою « ОСОБА_3 ») закреслене і дописано прізвище « ОСОБА_4 » та зазначено, що цей запис здійснено на підставі свідоцтва про шлюб № НОМЕР_6 від 28.01.1983. Однак, в подальшому прізвище « ОСОБА_4 » закреслене і дописано прізвище « ОСОБА_2 » (рос. мовою « ОСОБА_3 »).

Разом із тим, на момент вчинення записів у трудовій книжці за спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція № 162), пунктом 2.3 якої установлено, що всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), проте не пізніше тижневого терміну, а при звільненні у день звільнення і мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У випадку виявлення невірного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, на якому був внесений відповідний запис. (п. 2.5 Інструкції № 162).

Пунктом 2.11 Інструкції № 162 установлено, що першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, після чого ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

З аналізу вказаного нормативно-правового акту випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємства, отже наявність виявлених відповідачем недоліків при заповненні трудової книжки позивача не може позбавити її права на належне пенсійне забезпечення.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку про те, що періоди роботи з 13.03.1981 по 02.03.1983; з 26.04.1983 по 06.05.1985; з 22.05.1985 по 15.07.1988; з 07.09.1988 по 27.05.1992 підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Стосовно членства позивача у колгоспах з 28.07.1992 по 15.04.1993 та з 01.02.1995 по 15.01.2000 слід звернути увагу на наступне.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Пунктом 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 визначено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

В трудову книжку колгоспника вносяться, крім іншого, відомості про трудову учать: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві, його виконання. (п. 5 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників).

Трудова книжка колгоспника, що належить позивачу, не містить записів за період з 28.07.1992 по 15.04.1993. Однак, такі записи внесені у трудову книжку від 13.03.1981 серії НОМЕР_2 , і ця трудова книжка записів про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві та його виконання позивачем не містить.

При цьому, дійсно, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і за наявності відповідних записів у ній надання додаткових уточнюючих довідок не є обов`язковим. Проте, в даному випадку, трудова книжка позивача усіх необхідних записів не містить. Отже, відповідачем правомірно не зараховано до страхового стажу позивача період з 28.07.1992 по 15.04.1993.

Натомість, трудова книжка колгоспника від 18.06.1993 серії НОМЕР_5 містить записи, які підтверджують зайнятість позивача в громадському господарстві у період з 01.02.1995 по 15.01.2000, а також містять відомості про встановлений річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві та фактичну кількість відпрацьованих позивачем днів.

Звідси, період з 01.02.1995 по 15.01.2000 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а відсутність запису про перейменування колгоспу не може бути підставою для його неврахування.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що рішення відповідача від 23.05.2023 № 18 є протиправним та підлягає скасуванню, а зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 13.03.1981 по 02.03.1983; з 26.04.1983 по 06.05.1985; з 22.05.1985 по 15.07.1988; з 07.09.1988 по 27.05.1992; з 01.02.1995 по 15.01.2000 забезпечить ефективне відновлення прав позивача.

Крім того, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.05.2023 про призначення пенсії за віком.

При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, як заявлені передчасно.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У силу вимог частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 23.05.2023 № 18.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) періоди роботи з 13.03.1981 по 02.03.1983; з 26.04.1983 по 06.05.1985; з 22.05.1985 по 15.07.1988; з 07.09.1988 по 27.05.1992; з 01.02.1995 по 15.01.2000.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 16.05.2023 про призначення пенсії за віком.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 17.01.2024.

Суддя Ю.П. Бойченко