Справа № 461/10308/23
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/461/24/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Панасюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови про порушення митних правил -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Львівської митниці, у якій просить змінити п.2 постанови Львівської митниці від 21.11.2023 у справі про порушення митних правил №1511/20900/22 в частині стягнення штрафу, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці штраф у розмірі 31 956,27 грн., а також просить суд змінити п.3 постанови Львівської митниці від 21.11.2023 у справі про порушення митних правил № 1511/20900/22 в частині повернення товару, а саме повернути тимчасово вилучений товар згідно протоколу про порушення митних правил від 29.10.2023 року № 1511/20900/23.

В обґрунтування позову покликається на те, що постановою Львівської митниці від 21.11.2023 у справі про порушення митних правил №1511/20900/23 його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, що складає 99 594, 36 грн. Позивач зазначив, що згідно висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень № -0982 від 16.11.2023 вартість переміщуваних речей становить 331 981,20 грн. Позивач повідомив, що він не погоджується із такою вартістю предметів порушення митних правил, оскільки оцінка товарів була проведена не уповноваженим органом. Окрім того, позивач повідомив, що вартість переміщуваних товарів становить 68 445 чеських крон, що підтверджується рахунком-фактурою № від 27.10.2023 та квитанцією про оплату за товар готівкою, а відтак розмір штрафу повинен становити 31 956,27 грн. Також, позивач повідомив, що в резолютивній частині постанови невірно зазначено номер протоколу про порушення митних правил за яким йому має бути повернуто тимчасово вилучений товар, що може спричинити труднощі у виконанні постанови. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 21.12.2023 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання.

28.12.2023 представник відповідача Сліпенко С.В. подав відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що ОСОБА_1 здійснив недекларування товарів, що переміщувалися ним через митний кордон України. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України. Згідно висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України № -0982 від 16.11.2023 загальна вартість вилученого товару у справі про порушення митних правил № 1511/20900/23, становить 331 981,20 грн. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 99 594,36 гривень, а товар вирішено повернути ОСОБА_1 . Представник відповідача зазначив, що рахунок - фактура № від 27.10.2023 та квитанція про оплату готівкою від 27.10.2023 не можуть бути належними доказами на підтвердження вартості товару, оскільки відсутні фіскальні чеки, що є документом суворої звітності та засвідчують реальну оплату товару, а також враховуючи той факт, що такі рахунки не подавались митному органу для митного оформлення цих товарів у день проходження митного контролю. Сліпенко С.В. стверджує, що Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, тому просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Окрім того, Сліпенко С.В. повідомив, що у п.3 результативної частини постанови Львівської митниці № 1511/20900/23 від 21.11.2023 допущено механічну помилку та помилково вказано «товар, тимчасово вилучений згідно протоколу про порушення митних правил від 08.06.2023 № 0687/20900/23, а саме…», замість правильного «товар, тимчасово вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 1511/20900/23від 29.10.2023, а саме…».

ОСОБА_1 надав суду оригінал рахунку - фактури № від 27.10.2023 та квитанцію про оплату готівкою від 27.10.2023 з відповідними перекладами, для огляду в судовому засіданні.

Сторони про судовий розгляд повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2023 року, близько 00 год. 05 хв., в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «зелений коридор» пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 318CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому, як водій, слідував ОСОБА_1 .

Під час проведення огляду автомобіля працівниками митного органу виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: 1. Шкарпетки зимові ТМ «IOOSOO» артикул PW-062 - 180 пар; 2. Шкарпетки зимові ТМ «IOOSOO» артикул PM-084 - 180 пар; 3. Шкарпетки зимові ТМ «IOOSOO» артикул PM-087 - 180 пар; 4. Рукавиці ТМ «ECHT SPORTS» артикул HX047 - 120 пар; 5. Рукавиці ТМ «ECHT SPORTS» артикул HX012 - 120 пар; 6. Рукавиці ТМ «ECHT SPORTS» артикул HX011 - 120 пар; 7. Рукавиці ТМ «ECHT» артикул C089 - 120 пар.

Про наявність цього товару ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, проте визнав своєю власністю, що підтверджується копією протоколу про порушення митних правил №1511/20900/23 /а.с.11-12/.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування. Тобто, позивач не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України.

21.11.2023 постановою Львівської митниці у справі про порушення митних правил № 1511/20900/23 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, що становить 99 594,36 грн. /а.с.9-10/.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Частиною 1 ст.458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.9, ст.10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться в ст.280 КУпАП.

Із змісту ст.251 КУпАП, ст.495 МК України вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.531 МК України встановлено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Частиною 4 ст.374 МК України визначено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів.

В ст.257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Нормами ст.266 МК України визначено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, застановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 2 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Згідно висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України № -0982 від 16.11.2023 загальна вартість товару, вилученого у справі про порушення митних правил № 1511/20900/23, становить 331 981,20 грн. /а.с.68-72/.

Стосовно доводів позивача щодо неналежного доказу визначення вартості товару, а саме висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України № -0982 від 16.11.2023, суд зазначає наступне.

Статтею ст.251 КУпАП, ст.495 МК України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.357 МК України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Статтею 502 МК України передбачено, що експерт призначається посадовою особою митного органу, в провадженні якої перебуває справа про порушення митних правил, у разі потреби в спеціальних знаннях.

Експертом може бути особа, яка має необхідні знання для надання відповідного висновку.

Статтею 515 МК України передбачено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Суд зазначає, що зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Разом з тим, суд зазначає, що визначеним правом ОСОБА_1 не скористався, незалежну експертизу не проводив, як і не заявляв клопотання про проведення такої експертизи за ухвалою суду.

Стаття 516 МК України передбачає, що визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Одночасно, суд зазначає, що п.3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019р. № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Отже, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. № 2658-ІІІ.

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016р. № 1058, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823.

Згідно п. 4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016р. № 105, посадовою особою митниці призначено експертизу та в постанові значені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Крім вищезазначених нормативно-правових актів, розпорядчими документами СЛЕД Держмитслужби визначено більш детальні вимоги щодо оформлення змісту експертних висновків, в тому числі щодо наведення відомостей щодо використаних джерел з ресурсів мережі Інтернет. Так, експерти СЛЕД Держмитслужби, що є правонаступником реорганізованого Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, керуються Методичними рекомендаціями 01.55-00.080 (03) «Оформлення висновків за результатами досліджень (аналізів, експертиз) проб (зразків) товарів», затвердженими наказом ДПМЕ ДФС від 30.06.2017 №139, в яких, серед іншого, зазначено, що фотокопії сторінок ресурсів мережі Інтернет зберігаються в архівних справах експертного підрозділу СЛЕД Держмитслужби в твердому та/чи електронному вигляді.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 16.11.2023 № -0982 проведений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону та є належним та допустимим доказом визначення вартості товару.

Окрім того, згідно рахунку-фактури № від 27.10.2023 та квитанції про оплату готівкою, переміщувані ОСОБА_1 товари були придбані за 68 445 чеських крон (106 520 грн.) /а.с.13-16/.

Щодо покликань позивача на вищезазначений рахунок та квитанцію про оплату готівкою, суд зазначає, що у ОСОБА_1 на дату переміщення товарів через митний кордон України були відсутні документи щодо вартості на цей товар.

Окрім того, суд зазначає, що квитанція про оплату готівкою не є фіскальним чеком, який засвідчує реальну оплату товару.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що загальна вартість товару тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил № 1511/20900/23, становить 331981,20 гривень, а тому Львівська митниця обґрунтовано притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ( ч.2 ст. 471 МК України) та наклала адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 % вартості цих товарів, на суму 99594,36 грн.

Щодо вимоги позивача змінити п.3 постанови Львівської митниці від 21.11.2023 у справі про порушення митних правил № 1511/20900/22 в частині повернення товару, а саме повернути тимчасово вилучений товар згідно протоколу про порушення митних правил від 29.10.2023 № 1511/20900/23, суд вважає за необхідне задоволити таку, оскільки дійсно у постанові невірно зазначено номер протоколу, що не заперечувалось представником відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що правомірність дій при винесенні постанови від 21.11.2023 у справі про порушення митних правил №1511/20900/23 доведена відповідачем в частині розміру штрафу, підстави для висновку протилежного у суду відсутні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови про порушення митних правил підлягає до часткового задоволенню.

Відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

У даній справі позивачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру, при цьому понесено витрати на сплату судового збору в загальному розмірі 2147,20 грн.

Враховуючи те, що судом задоволено одну вимогу немайнового характеру, на відповідача слід покласти судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови про порушення митних правил - задоволити частково.

Змінити п.3 постанови Львівської митниці від 21.11.2023 у справі про порушення митних правил №1511/20900/22, в частині повернення товару, а саме повернути тимчасово вилучений товар згідно протоколу про порушення митних правил від 29.10.2023 № 1511/20900/23.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Львівська митниця, , адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, електронна адреса: .

Суддя Зубачик Н.Б.