Справа № 640/3759/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року № 640/3759/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби м. Києві, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове рішення Головного управління Державної податкової служби м. Києві № 11708-10 від 19.09.2019 про опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) ОСОБА_1 у податкову заставу;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби м. Києві № 11708-10 від 19.09.2019 про сплату податкового боргу (недоїмки);

- стягнути на користь ОСОБА_1 2528,84 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог зазначених приписів, Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 справу прийнято до провадження розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Однак, позивач не здійснював господарської діяльності. Проте відповідачем було нараховано позивачу заборгованість з єдиного податку у розмірі 2528,84 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав на те, що станом на 18.09.2019 обліковувався податковий борг у сумі 2503,80 грн по єдиному податку з фізичних осіб, у зв`язку із чим було сформовано податкову вимогу. Станом на 10.04.2020 податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 2503,80 грн не обліковується та міститься переплата у розмірі 2503,80 грн. Також відповідач зазначив про те, що вважається відкликаною, у зв`язку з відсутністю в інтегрованій картці платника податків (ІКП) податкового боргу.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

20.05.2019 проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , 30.05.2019 припинено підприємницьку діяльність, про що внесено запис №20420058 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Головним управлінням Державної податкової служби м. Києві виставлено ОСОБА_1 податкову вимогу № 11708-10 від 19.09.2019 про сплату податкового боргу (недоїмки) на суму 2503,80 грн та винесено рішення № 11708-10 від 19.09.2019 про опис майна у податкову заставу.

11.12.2019 позивачем було сплачено борг по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 2503,80 грн, що підтверджується квитанцією № 0.3.2.

Позивач звернувся до Головного управління Державної податкової служби м. Києві із листом щодо перевірки нарахування йому боргу по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 2503,80 грн.

Листом № 8/ФОП/26-15-33-17-15 від 02.01.2020 Головне управління Державної податкової служби м. Києві повідомило позивача про те, що згідно реєстру платників єдиного податку відсутня інформація щодо реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку.

Незгода позивача із оскарженими рішеннями стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 296.3, 296.7 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Згідно з пунктами 293.1, 293.3 статті 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку для платників третьої групи встановлюються у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Податкова декларація складається наростаючим підсумком з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті. Уточнююча податкова декларація подається у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Пунктом 295.8 ст. 295 ПК України встановлено, що в разі припинення платником єдиного податку провадження господарської діяльності податкові зобов`язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому анульовано реєстрацію за рішенням контролюючого органу на підставі отриманого від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

У разі анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу податкові зобов`язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому проведено анулювання реєстрації.

Наведене правове регулювання дає підстави стверджувати, що підприємці платники єдиного податку сплачують податок з загального доходу визначений згідно із поданими податкової декларації за податковий (звітний) період. Тобто, визначальним для нарахування єдиного податку є проведення підприємницької діяльності та як наслідок отримання доходу.

Суд встановив, що 20.05.2019 було проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В подальшому 30.05.2019 було припинено підприємницьку діяльність, про що внесено запис № 20420058 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За період з 20.05.2019 по 30.05.2019 податковим органом було нараховано позивачу борг по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 2503,80 грн.

Водночас будь-які докази які б підтверджували отримання позивачем доходу від підприємницької діяльності за вказаний період відповідач суду не надав. Тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 було правомірно нараховано борг у сумі 2503,80 грн з єдиному податку з фізичних осіб.

Відповідач у своєму відзиві зазначив, що позивач звернувся із позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), яка вже є відкликаною, а рішення про опис майна в податкову заставу втратило юридичну силу.

В контексті таких тверджень відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: 60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Разом з тим, аналіз наведених положень у взаємозв`язку з приписами п.8 ч.1 ст.238 КАС України дає підстави для висновку, що відкликання податкової вимоги у зв`язку з самостійним погашення податкового боргу не може вважатися виправленням суб`єктом владних повноважень порушень, що стали підставою для звернення до суду із позовом про оскарження рішення останнього, оскільки індивідуальний акт не скасований, а відкликаний, та створив правові наслідки у вигляді сплати позивачем коштів.

Проте, позивач вважає неправомірною оскаржувану вимогу та рішення про опис майна в податкову заставу, не зважаючи на те, що сплатив заборгованість.

Суд зазначає, що така сплата коштів не повинна унеможливлювати оскарження до суду вимоги про сплату боргу (недоїмки), оскільки небажані для особи наслідки не припинено.

Вказані обставини свідчать про протиправну поведінку відповідача та про наявність негативних наслідків для позивача, у зв`язку із чим права позивача потребують судового захисту.

Отже, у контролюючого органу були відсутні підстави для формування оскаржуваної податкової вимоги № 11708-10 від 19.09.2019 та відповідно прийняття рішення опис майна у податкову заставу.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що податкова вимога, винесена Головним управлінням Державної податкової служби м. Києві № 11708-10 від 19.09.2019 про сплату податкового боргу (недоїмки) та рішення опис майна у податкову заставу № 11708-10 від 19.09.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.

Разом з цим не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення на користь позивача 2528,84 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби м. Києві, з огляду на наступне.

У разі помилкової або надмірної сплати кожен платник у відповідності до статті 43 ПК України має право на повернення таких коштів або ж перерахування їх на інший бюджетний рахунок. Підставою для повернення коштів є заява платника та наявність відповідної переплати у Інтегрованій картці платника.

Таким чином, з метою повернення платникам податків помилково або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені платник подає до податкової служби відповідно заяву.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 10.04.2020 за позивачем податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 2503,80 грн не обліковується та міститься переплата у розмірі 2503,80 грн.

Відтак, враховуючи наявну у позивача переплату по податкам, останній має право на звернення до податкового органу із заявою про повернення сплачених сум грошових зобов`язань.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 статті 139 КАС України регламентовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

З огляду на часткове задоволення позову та враховуючи приписи статті 139 КАС України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1261,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове рішення Головного управління Державної податкової служби м. Києві № 11708-10 від 19.09.2019 про опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) ОСОБА_1 у податкову заставу.

3. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби м. Києві № 11708-10 від 19.09.2019 про сплату податкового боргу (недоїмки).

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.