Справа № 580/435/21
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/435/21 Суддя (судді) першої інстанції: Тимошенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в порядку ст.383 КАС України, в якій просить:

- поновити ОСОБА_1 строк на оскарження бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в ході виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року, справа №580/435/21 в редакції постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021;

- винести окрему ухвалу, якою визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в ході виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року, справа №580/435/21 в редакції постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021, яка полягає у не здійсненні перерахунку, а саме нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії виходячи з 90 % сум грошового забезпечення, визначених у довідці Черкаської обласної прокуратури №21-604вих20 від 16 жовтня 2020 року без обмеження граничного розміру;

- окрему ухвалу скерувати на ім`я керівника Пенсійного фонду України ОСОБА_2 , якого зобов`язавши усунути зазначені порушення, вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, які їх допустили, та поінформувати суд про виконання окремої ухвали у 10-денний строк з дня її отримання;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що відповідачем не було виконано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року, справа №580/435/21 в редакції постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 подану в порядку ст. 383 КАС України у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову про задоволення заяви. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Апелянт зазначає, що він без зайвих зволікань звернуся з даною заявою до суду. Наголошує на постійному вчиненні дій направлених на належне виконання судового рішення. Також вказав на упереджене ставлення судді суду першої інстанції.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч. 4 ст. 383 КАС України).

Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Як вбачається із матеріалів справи, 02 лютого 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії позивача від 22.10.2020;

- зобов`язати відповідача з 01.10.2020 здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії виходячи з розрахунку 90% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці Черкаської обласної прокуратури від 16.10.2020 №21-604вих20 без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №92 від 22.10.2020 про перерахунок пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року, з 01 жовтня 2020 року виходячи з 90% сум грошового забезпечення, визначених у довідці Черкаської обласної прокуратури №21-604вих-20 від 16 жовтня 2020 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишено без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, та прийнято у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років з 01.10.2020 виходячи з 90% сум грошового забезпечення, визначених у довідці Черкаської обласної прокуратури №21-604вих-20 від 16 жовтня 2020 року без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року - залишено без змін.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022, позивачу відмовлено у визнанні протиправними дій відповідача на виконання рішення суду, та зобов`язання вчинити дії, в порядку ст. 383 КАС України.

Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що судові рішення у справі №580/435/21 не містять зобов`язань здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження граничного розміру.

Враховуючи приписи ч.4 ст.383 КАС України, момент, з якого починається перебіг десятиденного строку на подання заяви є той момент, коли особа-позивач дізнався чи повинен був дізнатись про порушення його прав у зв`язку з невиконанням рішення суду.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявником пропущено десятиденний строк для звернення до суду із відповідною заявою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/235/20 сформувала правовий висновок, згідно з яким стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Велика Палата звернула увагу, що визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 КАС України, зокрема надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду із такою заявою.

Виходячи з наведених вище норм, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі №805/1458/17-а та від 27 червня 2019 року у справі №807/220/18.

Отже, звернення рішення суду до примусового виконання, є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Враховуючи наведене в заяві та дослідивши додані до неї документи, колегія суддів наголошує, що позивач про порушення своїх прав, свобод та інтересів повинен був дізнатися не пізніше вересня 2021 року, але звернувся із заявою до суду 06.10.2023, отже, ним пропущений встановлений частиною четвертою статті 383 КАС України десятиденний строк звернення з даною заявою.

Щодо посилання позивача про те, що заяву розглянуто неповноважним складом суду колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Апелянтом не конкретизовано, яка саме обставина, свідчить про наявність законних підстав для відводу судді.

Колегія суддів зазначає, що на виконання рішення суду, яке набрало законної сили 03.08.2021, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

У результаті здійснення зазначеного перерахунку розмір пенсії після перерахунку становить 55 618,92 грн (61 798,80 грн х 90 %), що підтверджується протоколом.

Оскільки у зобов`язальній частині рішення суду у справі за № 580/435/21 не зазначено, що виплату здійснювати без обмеження граничного розміру пенсії, Головне управління звернулося із заявою до Шостого апеляційного адміністративного суду щодо роз`яснення правомірності виплати пенсії без обмеження граничного розміру пенсії.

Ухвалами від 18.10.2021 у задоволенні заяви Головного управління та від 29.11.2021 у задоволені заяви ОСОБА_1 , про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі № 580/435/21, відмовлено.

Таким чином, Головним управлінням рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі № 580/435/21, виконано в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства та в межах повноважень, покладених на органи Пенсійного фонду.

Колегія суддів звертає увагу, що у заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено процесуальної підстави, з якої він звертався з даною заявою, оскільки, позивач просить визнати протиправними дії Головного управління щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії та не вказує, які саме права порушені на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі № 580/435/21, відповідно до вимог статі 383 КАС України, адже, вищевказаними рішеннями суду зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок пенсії.

Отже, обраний позивачами спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді заяви позивача щодо виконання судового рішення в іншій справі.

Крім того, Черкаським окружним адміністративним судом від 19.08.2022 у даній справі винесено ухвалу про відмову у визнанні протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на виконання рішення суду в порядку статті 383 КАС України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022 ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19.08.2022 у справі № 580/435/21 залишено без змін.

Отже, судами не встановлено протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, які полягають у неналежному виконанні рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10.03.2021, з урахуванням змін внесених постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 по справі № 580/435/21.

Також, позивачем не надано докази ні в заяві ні в апеляційні скарзі, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду з даною заявою.

При цьому, звернення до суду з іншим адміністративним позовом не позбавляло позивача права на вчинення дій направлених на своєчасне звернення до суду в порядку ст.383 КАС України в рамках даної справи.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17.01.2024.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна