Справа № 160/28775/23
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
03.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄРДПОУ НОМЕР_2 ) стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з лютого 2023 року по серпень 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 08.02.2023 по 17.02.2023, з 18.02.2023 по 23.02.2023, з 23.02.2023по 08.03.2023, з 09.03.2023 по 14.03.2023, з 22.03.2023 року по 03.04.2023 року, з 04.04.2022 року по 27.04.2023 року, з 05.05.2023 р. по 26.05.2023 року, з 19.06.2023 року по 23.06.2023 року, з 23.06.2023р. по 16.08.2023 року.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з лютого 2023 року по серпень 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми 08.02.2023 по 17.02.2023, з 18.02.2023 по 23.02.2023, з 23.02.2023по 08.03.2023, з 09.03.2023 по 14.03.2023, з 22.03.2023 року по 03.04.2023 року, з 04.04.2022 року по 27.04.2023 року, з 05.05.2023 р. по 26.05.2023 року, з 19.06.2023 року по 23.06.2023 року, з 23.06.2023р. по 16.08.2023 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем протиправно не було виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2022р. № 168, за періоди стаціонарного лікування з 08.02.2023 по 17.02.2023, з 18.02.2023 по 23.02.2023, з 23.02.2023по 08.03.2023, з 09.03.2023 по 14.03.2023, з 22.03.2023 року по 03.04.2023 року, з 04.04.2022 року по 27.04.2023 року, з 05.05.2023 р. по 26.05.2023 року, з 19.06.2023 року по 23.06.2023 року, з 23.06.2023р. по 16.08.2023 року. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
13.12.2023р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що відомості про факт і причини стаціонарного лікування позивача у періоди з 16.02.2023 по 27.04.2023 включно, - наявні в розпорядженні відповідача. За цей період позивачеві додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. сплачено. Так, позивач в якості додатку до позовної заяви надав виписку за належним йому картковим рахунком НОМЕР_4 , відповідно до якого він серед іншого отримав : 21.03.2023 - 15 380,36 грн.; 28.03.2023 45 732,14 грн.; 26.05.2023 187 150 грн. Останні дві суми перераховано у якості додаткової винагороди позивачу за період стаціонарного лікування, пов`язаного з отриманням травми під час захисту Батьківщини. Так, суму у розмірі 15 380,36 грн. нараховано за період виконання позивачем заходів, передбачених абз.15, 18 Розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом МОУ №260 від 07.06.2018, з 01.02.2023 по 15.02.2023 з розрахунку 30 000 грн. : (30 000 грн. : 28 дн.) х 15 дн. = 16 071,43 грн. Суму у розмірі 45 732,14 грн. нараховано за період з 16.02.2023 по 28.02.2023 з розрахунку 100 000 грн., у зв`язку з перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні, обумовленому отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. (100 000 грн. : 28 дн.) х 13 дн. = 46 428,57 грн. Суму у розмірі 187 150 грн. нараховано за період 01.03 31.03.2023, 01.04 27.04.2023 з розрахунку 100 000 грн. у зв`язку з перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні, обумовленому отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. - за березень 2023 : (100 000 грн. : 31 дн.) х 31 дн. = 100 000 грн.; - за квітень 2023 : (100 000 грн. : 30 дн.) х 27 дн. = 90 000 грн. Вказує, що зі змісту наданих позивачем документів, додаткова винагорода за період 15.03.2023 21.03.3023 нарахована позивачу безпідставно, оскільки у цей період він стаціонарне лікування не проходив.
Окрім того, вказує, що 08.02.2023 позивач звернувся за медичною допомогою до міської лікарні № 2 м. Краматорськ, однак 09.02.2023 повернувся до виконання службових обов`язків, і перебував у строю до 15.02.2023 включно (що підтверджується п.п. 19.5, 18.6 наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 29 від 09.02.2023, п. 31.5 № 34 від 16.02.2023).
Документи про причини лікування позивача за періоди 05.05.2023 26.05.2023, 19.06.2023 23.06.2023, 23.06.2023 16.08.2023 а саме про обумовленість таких причин саме пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини (а не будь-яким іншим розладом здоров`я), відповідач не отримував. У підрозділ військової частини НОМЕР_1 , в повноваження якого входить підготовка наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям частини адміністративну групу штабу, документи, які підтверджують, що факти стаціонарних лікувань позивача у періоди 05.05.2023 26.05.2023, 19.06.2023 23.06.2023, 23.06.2023 16.08.2023, були обумовлені саме пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини (а не іншим розладом здоров`я), - не надходили.
За відсутності зазначених документів підстави для застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 до спірних правовідносин, - відсутні.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступні обставини.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини, як такий, що призваний на військову службу під мобілізації та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації.
Відповідно до довідки від 02.05.2023р. за №4963 позивач 08.02.2023р. одержав поранення під час виконання бойових завдань у складі підрозділу вч НОМЕР_1 в районі н.п. Терни (Донецька область).
Згідно до довідки №481 від 24.05.2023 року травма важкого ступеню, пов`язана із захистом Батьківщини.
17.02.2023р. ОСОБА_1 був госпіталізований до Клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Дніпро, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 3923 від 17.02.2023 р.
Згідно витягу з наказу від 17.02.2023р. за № 35 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у госпіталь на лікування з 17.12.2023р.
У період з 18.02.2023р. по 23.02.2023р. ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у КП «Волинська обласна Клінічна лікаря», що підтверджується виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 3592 від 23.02.2023р.
В подальшому проходив лікування у КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» ВОР в періоди:
- з 23.02.2023 року по 08.03.2023, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №788 від 08.03.2023;
- з 09.03.2023 по 14.03.2023, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1012 від 14.03.2023;
- з 22.03.2023 по 03.04.2023, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1232 від 03.04.2023;
- з 04.04.2023 по 27.04.2023, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення реабілітації №1425 від 27.04.2023р.
У період з 05.05.2023 по 26.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні КНП КМР «МЛШМД, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3853 від 26.05.2023 р.).
В період з 19.06.2023 по 23.06.2023р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні КНП КМР «МЛШМД», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4840 від 23.06.2022 р.
В період з 23.06.2023 по 16.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні КНП КМР «МЛ№1», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1565 від 16.08.2023 р.
Згідно роздруківки, наданої позивачем про рух коштів вбачається відсутність нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн. у спірний період з лютого 2023р. по серпень 2023р.
Позивач вважає, що має право на виплату додаткової винагороди в розмірі збільшеному до 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць, встановленої Постановою КМУ від 28.02.2022р. № 168, а саме за період стаціонарного лікування у спірний період з лютого 2023р. по серпень 2023р.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
01 квітня 2022 року до постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Як встановлено судом згідно з матеріалами справи, 17.02.2023, з 18.02.2023 по 23.02.2023, з 23.02.2023по 08.03.2023, з 09.03.2023 по 14.03.2023, з 22.03.2023 року по 03.04.2023 року, з 04.04.2023 року по 27.04.2023 року, з 05.05.2023 р. по 26.05.2023 року, з 19.06.2023 року по 23.06.2023 року, з 23.06.2023р. по 16.08.2023 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні, зазначене підтверджується медичною документацію наявною в матеріалах справи.
В той час, судом встановлено, що за період з 16.02.2023 по 27.04.2023 включно відповідачем додаткова винагорода була сплачена, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача та довідкою про рух коштів на картковому рахунку позивача, копія якої додана позивачем до відзиву на позовну заяву.
З огляду на те, що відповідачем була здійснена виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. за період з 16.02.2023 по 27.04.2023 включено, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині виплати додаткової винагороди у періоди з 08.02.2023 по 17.02.2023, з 18.02.2023 по 23.02.2023, з 23.02.2023 по 08.03.2023, з 09.03.2023 по 14.03.2023, з 22.03.2023 року по 03.04.2023 року, з 04.04.2023 року по 27.04.2023 року.
Однак, як вказує відповідач у відзиві документи про причини лікування позивача за періоди 05.05.2023 26.05.2023, 19.06.2023 23.06.2023, 23.06.2023 16.08.2023 а саме про обумовленість таких причин саме пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини (а не будь-яким іншим розладом здоров`я), відповідач не отримував. У підрозділ військової частини НОМЕР_1 , повноваження якого входить підготовка наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям частини адміністративну групу штабу, документи, які підтверджують, що факти стаціонарних лікувань позивача у періоди 05.05.2023 26.05.2023, 19.06.2023 23.06.2023, 23.06.2023 16.08.2023, були обумовлені саме пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини (а не іншим розладом здоров`я ), - не надходили, відтак за відсутності зазначених документів підстави для застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 до спірних правовідносин - відсутні.
Суд з такими доводами відповідача не погоджується та зазначає, що періоди стаціонарного лікування позивача з 05.05.2023р. по 26.05.2023р., з 19.06.2023р. по 23.06.2023р., з 23.06.2023р. по 16.08.2023р. підтверджуються виписками із медичної карти стаціонарного хворого №3853 від 26.05.2023 р., №4840 від 23.06.2023 р., №1565 від 16.08.2023 р.
Відтак, позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 грн. на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні у періоди з 05.05.2023р. по 26.05.2023р., з 19.06.2023р. по 23.06.2023р., з 23.06.2023р. по 16.08.2023р., а тому бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за спірні періоди в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми є протиправною.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладені обставини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 грн.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених норм, дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.
До матеріалів справи представником позивача додано:
- копія договору про надання правничої допомоги № б/н від 03.08.2023 року;
- акт виконаних років від 03.08.2023р.
- квитанція №1 від 03.08.2023р.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:
- договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);
- інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);
- представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).
Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат входить розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою.
Крім того, суд зазначає, що спори даної категорії справ є типовими, підготовка таких позовних заяв не потребує значних зусиль та часу.
З огляду на те, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є співмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1250 грн. підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат.
Керуючись ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , і.к НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 05.05.2023 р. по 26.05.2023 року, з 19.06.2023 року по 23.06.2023 року, з 23.06.2023р. по 16.08.2023 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 05.05.2023 р. по 26.05.2023 року, з 19.06.2023 року по 23.06.2023 року, з 23.06.2023р. по 16.08.2023 року.
В іншій частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1250,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін