Справа № 120/7215/23
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 січня 2024 р. Справа № 120/7215/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

29.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказав, що у період з 22.06.2022 року по 30.11.2022 року позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на територіях Донецької та Харківської областей.

Вказав, що у листопаді 2022 року позивачу не виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000 грн., право на яку передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

У відповідь на адвокатський запит від 09.02.2023 року щодо підстав невиплати додаткової винагороди відповідач повідомив, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №329 від 02.11.2022 року з метою з`ясування причин, обставин та передумов, що сприяли допущенню правопорушення, зокрема, перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, проведено службове розслідування.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №337 від 07.11.2022 року, за вживання спиртних напоїв у службовий час, перебування на військовій службі в нетверезому стані, порушення статтей 11, 13, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та статті 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, вимог наказу Міністра оборони України №233 від 30.04.2017 року "Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя" та статтей 172-20 КУпАП на сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - догана.

На переконання позивача, наказ №337 від 07.11.2022 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства України, що регулює відносини у сфері проходження військової служби, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

13.06.2023 року на виконання вимог ухвали суду представник позивача подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27.07.2023 року представником Військової частини НОМЕР_2 подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що сержанту ОСОБА_1 не виплачено додаткову винагороду у розмірі 70000 грн. за листопад 2022 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно - господарської діяльності) №500 від 22.12.2022 року "Про виплату додаткової винагороди за листопад 2022 року", відповідно до пункту 3 якого наказно не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям, відповідно до додатку №2 цього наказу.

Зазначений наказ є чинним та позивачем не заявлено вимоги про його скасування, відтак, на переконання представника відповідача, відсутні підстави для задоволення позову в частині нарахування та виплати додаткової винагороди.

Крім цього вказав, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду, визначений частиною 5 статті 122 КАС України, оскільки позивач дізнався або повинен був припускати про ймовірне порушення свої прав в грудні 2022 року, не отримавши у листопаді 2022 року грошового забезпечення у повному обсязі.

Враховуючи викладене, просить суд адміністративний позов залишити без розгляду

31.07.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що вважає доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

31.07.2023 року на адресу суду надійшли заяви представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про збільшення позовних вимог, в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) №337 від 07.11.2022 року "Про результати службового розслідування" про покладення на сержанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді - "догана";

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно - господарської діяльності) №500 від 22.12.2022 року "Про виплату додаткової винагороди за листопад 2022 року" та Додаток №2 до наказу №500 від 22.12.2022 року про невиплату сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди за листопад 2022 року;

- зобов?язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 100 000 гривень за листопад 2022 року в порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" в розрахунку за місяць пропорційно часу проходження служби.

Ухвалою суду від 07.08.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.08.2023 року заяву представника позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 №910 від 14.06.2022 року.

У період з 22.06.2022 року по 30.11.2022 року позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Донецькій та Харківській областях.

У листопаді 2022 року позивачу не виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000 грн., право на яку передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

У відповідь на адвокатський запит від 09.02.2023 року щодо підстав невиплати додаткової винагороди відповідач повідомив, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №329 від 02.11.2022 року з метою з`ясування причин, обставин та передумов, що сприяли допущенню правопорушення, зокрема, перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, проведено службове розслідування.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №337 від 07.11.2022 року, за вживання спиртних напоїв у службовий час, перебування на військовій службі в нетверезому стані, порушення статтей 11, 13, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та статті 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, вимог наказу Міністра оборони України №233 від 30.04.2017 року "Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя" та статтей 172-20 КУпАП на сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - догана.

Пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно - господарської діяльності) №500 від 22.12.2022 року "Про виплату додаткової винагороди за листопад 2022 року" та додатком №2 до наказу №500 від 22.12.2022 року вирішено не виплачувати сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороди за листопад 2022 року.

На переконання позивача, наказ №337 від 07.11.2022 року, пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 №500 від 22.12.2022 року та додаток №2 до наказу №500 від 22.12.2022 року є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства України, що регулює відносини у сфері проходження військової служби, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частинами 1, 2 статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ(далі - Закон №2232-ХІІ), частиною 1 статті 2 якого встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із частиною 4 статті 4 Закону №2232-ХІІ порядок комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань військовослужбовцями встановлюється цим Законом та прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію"" від 17.03.2014 року №1126-VII, затверджено Указ Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію".

Стаття 1 Закону України "Про оборону України" передбачає, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію".

Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №64/22, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на всій території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан.

Таким чином, з 24.02.2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Згідно із статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-85 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Так, відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частинами 1 статей 84 та 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Статтею 86 Статуту визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608), який визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 встановлено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Судом встановлено, що на підставі рапорту оперативного чергового військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 стало відомо, що 31.10.2022 року в н. АДРЕСА_1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу зведеної стрілецької роти сержант ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння.

З метою з`ясування причин, обставин та передумов, що сприяли допущенню даного правопорушення, притягнення до відповідальності винних осіб, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №329 від 02.11.2022 року призначено службове розслідування.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №337 від 07.11.2022 року, за вживання спиртних напоїв у службовий час, перебування на військовій службі в нетверезому стані, порушення статтей 11, 13, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та статті 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, вимог наказу Міністра оборони України №233 від 30.04.2017 року "Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя" та статтей 172-20 КУпАП на сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - догана.

Пунктом 1 розділу ІV Порядку №608 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Відповідно до пункту 3 розділу ІV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку №608).

Згідно із пунктом 3 розділу V Порядку №608 в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (пункт 4 розділу V Порядку №608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (пункт 5 розділу V Порядку №608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (пункт 6 розділу V Порядку №608).

Надаючи оцінку дотриманню військовою частиною НОМЕР_1 порядку проведення службового розслідування, вимог щодо його повноти та об`єктивності, суд зазначає наступне.

У пункті 58 рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) наведено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року).

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Критерії щодо обґрунтованості, добросовісності, розсудливості рішення суб`єкта владних повноважень відображені також в пункті 1 розділу ІV Порядку №608, в якому зокрема, йдеться про те, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

При цьому описова частина акта службового розслідування має обов`язково містити опис неправомірних дій військовослужбовця, зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; причини та умови, що сприяли правопорушенню.

Як слідує зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 №337 від 07.11.2022 року в ході проведення службового розслідування встановлено, що 31.10.2022 року, близько 23:00 год. в розташуванні інженерно-саперного взводу в АДРЕСА_1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу зведеної стрілецької роти сержант ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння. По даному факту складений відповідний акт в присутності двох свідків.

Водночас, дослідивши зміст акту засвідчення, суд зауважує, що останній не містить дату його складання.

Крім цього, відсутній акт службового розслідування, чим порушено пункти 1,3 розділу V Порядку №608.

Факт алкогольного сп`яніння позивача не підтверджено належними та допустимими доказами, відсутні заяви/клопотання та пояснення позивача, як і відсутній акт про відмову у наданні пояснень.

Будь-яких інших документів матеріали службового розслідування не містять.

Зазначені обставини свідчать про неповноту проведеного службового розслідування, не встановлення всіх обставин, що мали значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, неналежне встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню проступку.

Крім цього, порушення процедури проведення службового розслідування саме по собі є достатньою підставою для визнання протиправним та скасування наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, що прийнятий за результатами проведення такого службового розслідування.

Суд враховує наявність певних меж розсуду командира при визначенні виду дисциплінарного стягнення, разом з цим, визначення виду стягнення має відбуватися з дотриманням всіх гарантій прав військовослужбовця, визначених спеціальним законодавством, з урахуванням усіх обставин та підтвердженням цих обставин належними доказами. Тобто наявність дискреційних повноважень не нівелює обов`язку командира діяти у відповідності до норм діючого законодавства.

З урахуванням наведених вище висновків суду стосовно недотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування та неповноти встановлення обставин, що мають значення для вирішення питання про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, суд дійшов висновку, що пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) №337 від 07.11.2022 року "Про результати службового розслідування" про покладення на сержанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді - "догана" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно - господарської діяльності) №500 від 22.12.2022 року "Про виплату додаткової винагороди за листопад 2022 року" та Додаток №2 до наказу №500 від 22.12.2022 року про невиплату сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди за листопад 2022 року, суд зазначає наступне.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Як унормовано абзацом 4 пункту 1 Постанови №168, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29.

За змістом пункту 9.8 окремого доручення додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", не виплачується військовослужбовцям, які вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Тобто, для позбавлення військовослужбовця додаткової винагороди повинен мати місце або факт вживання ним алкогольних напоїв (наркотичних та психотропних речовин) саме на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, або прибуття таким військовослужбовцем на службу в нетверезому стані (в стані наркотичного сп`яніння), або виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння).

Лише у разі встановлення таких обставин військовослужбовця можливо позбавити додаткової винагороди .

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу №500 від 22.12.2022 року "Про виплату додаткової винагороди за листопад 2022 року" та додатку №2 до наказу №500 від 22.12.2022 року про невиплату сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди за листопад 2022 року, підставою для його винесення є наказ командира військової частини НОМЕР_1 №329 від 02.11.2022 року.

Суд зауважує, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №329 від 02.11.2022 року призначено службове розслідування з метою з`ясування причин, обставин та передумов, що сприяли допущенню правопорушення ОСОБА_1 .

На переконання суду, наказ про призначення службового розслідування не може вважатись таким, що встановлює факт перебування військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, наказ №329 від 02.11.2022 року вичерпав свою дію фактом виконання та прийняттям наказу №337 від 07.11.2022 року "Про результати службового розслідування", який визнано судом протиправним та скасовано.

Таким чином, на переконання суду, пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно - господарської діяльності) №500 від 22.12.2022 року "Про виплату додаткової винагороди за листопад 2022 року" та додаток №2 до наказу №500 від 22.12.2022 року про невиплату сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди за листопад 2022 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо дотримання строків звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, що ухвалою суду від 19.06.2023 року визначено, що питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду буде вирішено судом після відкриття провадження.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом суд виходить з наступного.

Частинами 1 та 5 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивачем оскаржуються накази, датовані 07.11.2022 року та від 22.12.2022 року, а також вимога про виплату додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень за листопад 2022 року.

Відповідно до пункту 4 розділу VI Порядку №608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (стаття 88 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Статтею 97 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Суд зауважує, що у пункті 3 наказу від 07.11.2022 року №337 "Про результати службового розслідування" визначено: наказ довести до усіх в частині, кого стосується.

Доказів такого ознайомлення позивача із зазначеним наказом, акта про відмову в ознайомленні відповідачем не надано.

Також суд враховує, що у період з 30.03.2023 року по 26.04.2023 року позивач перебув на стаціонарному лікуванні, що підтверджується перевідним епікризом №4742 (а.с. 27).

Таким чином, відповідачами не надано доказів ознайомлення позивача з оскаржуваними наказами, відповідно суд погоджується з доводами представника позивача про початок перебігу строку звернення до суду з даним позовом з дати отримання копій документів у відповідь на адвокатський запит 18.05.2023 року та, відповідно, дотримання строку звернення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) №337 від 07.11.2022 року "Про результати службового розслідування" про покладення на сержанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді - "догана".

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно - господарської діяльності) №500 від 22.12.2022 року "Про виплату додаткової винагороди за листопад 2022 року" та додаток №2 до наказу №500 від 22.12.2022 року про невиплату сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди за листопад 2022 року.

Зобов?язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 100 000 гривень за листопад 2022 року в порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" в розрахунку за місяць пропорційно часу проходження служби.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович