Справа № 140/33100/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33100/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Рівненській області щодо незарахування періоду роботи в колгоспі «Вітчизна» Горохівського району Волинської області з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року та у Волинському обласному міжгосподарському об`єднанні по вирощуванню овочів з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу період роботи в колгоспі «Вітчизна» Горохівського району Волинської області з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року та у Волинському обласному міжгосподарському об`єднанні по вирощуванню овочів з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року та призначити пенсію з урахуванням цих періодів роботи з часу виникнення права на пенсію.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 13 жовтня 2023 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання - до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Однак рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 19 жовтня 2023 року №5 їй відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що за поданими документами страховий стаж на день звернення становить менше 24 років. При цьому у рішенні зазначено, що не взято до уваги трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки на першій її сторінці виправлено прізвище позивача. Тому до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року в колгоспі «Вітчизна» Горохівського району Волинської області та з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року у Волинському обласному міжгосподарському об`єднанні по вирощуванню овочів.

Позивач вважає, що відомості про роботу мають бути враховані відповідачем, оскільки у трудовій книжці, на першій сторінці якої на російській мові зазначено прізвище « ОСОБА_2 », записи, які підтверджують її трудовий стаж, засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою. Незарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу не дає можливості отримувати пенсію.

З урахуванням наведеного позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву (а.с.30-32) у задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що ним розглянута заява ОСОБА_1 від 13 жовтня 2023 року про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII). За результатом розгляду документів, які були надані позивачем до заяви, рішенням від 19 жовтня 2023 року №65 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, умовою призначення якої для заявника є наявність віку 54 роки та страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, тобто 24 роки. Проте страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 02 місяці 05 днів. До страхового стажу за записами трудової книжки НОМЕР_1 не зараховано період роботи з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року та з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року у зв`язку з виправленням прізвища позивача на титульній сторінці трудової книжки, що є порушенням вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року №162. Також період роботи в колгоспі «Вітчизна» Горохівського району Волинської області з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року не зараховано і через те, що ОСОБА_1 не надано довідки про вихододні.

Відповідач 1 вважає, що його рішення є законним, а підстави для його скасування відсутні.

У відзиві на позов ГУ ПФУ у Волинській області позовні вимоги заперечило та у їх задоволенні також просило відмовити (а.с.40-40а). Відповідач 2 вказав, що після реєстрації поданої до ГУ ПФУ у Волинській області заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого від 19 жовтня 2023 року №65 позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII через невиконання умови про страховий стаж. При проведенні оцінки наданих позивачем документів для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, обчислений територіальним органом Пенсійного фонду страховий стаж становить 23 роки 02 місяці 05 днів. Зарахування до стажу періодів роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 неможливе, бо на титульній сторінці цієї трудової книжки наявні виправлення в прізвищі та відсутні записи про документи, на підставі яких проведене виправлення.

Відповідач 2 вважає, що оскільки предметом спору є рішення саме ГУ ПФУ в Рівненській області, то безпідставними є позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 спірні періоди та призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.13).

13 жовтня 2023 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, додавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.41-42).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого від 19 жовтня 2023 року №5 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що необхідний страховий стаж, з врахуванням положень статті 55 Закону №796-XII, становить 24 роки, однак страховий стаж ОСОБА_1 23 років 02 місяці 05 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи: згідно з трудовою книжкою від 30 грудня 1987 року НОМЕР_1 з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року та з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року у зв`язку з виправленням прізвища на титульній сторінці трудової книжки; згідно з трудовою книжкою від 05 червня 1990 року сері НОМЕР_3 через відсутність сканкопій сторінок; згідно з довідкою від 15 липня 2022 року №139 з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1997 року та з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року, оскільки відсутні дані про вироблені вихододні та цей період не підтверджується сплатою внесків за індивідуальними відомостями застрахованих осіб (а.с.22).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку та незарахування періодів роботи в колгоспі «Вітчизна» Горохівського району Волинської області з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року та у Волинському обласному міжгосподарському об`єднанні по вирощуванню овочів з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року до страхового стажу стала підставою для звернення до суду із цим позовом. При цьому позивач позовних вимог щодо зарахування інших періодів роботи до страхового стажу не заявляє.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

Виходячи із змісту суспільних правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.13), за відомостями паспорта громадянина України (а.с.11) зареєстрована в селі Оленине Волинської області, яке згідно з додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Вік позивача на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком становив 54 роки.

Відповідачем 1 у рішенні про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку та у відзиві на позов не заперечується обставина, що позивач має право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку, як така, що прожила станом на 01 січня 1993 року у зоні гарантованого добровільного відселення більше 3 років, а також необхідний проміжок часу, що є підставою для додаткового зменшення їй пенсійного віку, передбаченого положеннями статті 55 Закону №796-ХІІ, на 6 років.

Фактичною підставою для відмови ОСОБА_1 рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 19 жовтня 2023 року №65 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ вказано відсутність необхідного страхового стажу 24 роки (наявний стаж 23 роки 02 місяці 05 днів).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

За обставин цієї справи спірним є питання про зарахування позивачу до стажу роботи для призначення пенсії періодів трудової діяльності до набрання чинності цим Законом - з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року та з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року.

За приписами частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637, зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2022 року №1058). Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку №637).

Як установлено частиною п`ятою статті 45 Закону №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Рівненській області виходило з того, що до страхового стажу не може бути зараховано періоди роботи з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року та з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року відповідно до записів трудової книжки від 30 грудня 1987 року НОМЕР_1 , у якій на титульному аркуші наявні виправлення у прізвищі особи.

З копії трудової книжки НОМЕР_1 видно, що на першій сторінці (титульному аркуші) здійснено записи на російській мові та у графі «Фамилия» зазначено прізвище « ОСОБА_2 » (при цьому літеру «и» виправлено на «і») (а.с.14-16).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 25 лютого 1987 року ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) уклала шлюб із ОСОБА_4 . Після укладення шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_5 » (а.с.53). У паспорті громадянина України серії НОМЕР_5 (а.с.44 зворот) також містяться відомості про шлюб ОСОБА_1 із ОСОБА_4 . При цьому відомості про дату народження позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у трудовій книжці НОМЕР_1 відповідають відомостям паспорта серії НОМЕР_5 .

Порядок ведення трудових книжок законодавчо визначений. На момент заповнення трудової книжки позивача (30 грудня 1987 року) діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252; далі - Інструкція №162), у якій вказано, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1 глави 2 Інструкції №162).

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 глави 2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені і по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта чи свідоцтва про народження (пункт 2.10 глави 2 Інструкції №162).

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 працювала з 25 грудня 1987 року (наказ від 24 грудня 1987 року №453) по 02 січня 1990 року (наказ від 30 грудня 1989 року №372) у Волинському обласному міжгосподарському об`єднанні по вирощуванню овочів з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року (а.с.14-16). Ці записи трудової книжки пов`язані хронологічно, містять реквізити рішень (їх дату та номер) про призначення на посаду та звільнення з посади того органу, який їх видав, та завірені його печаткою.

За висновком Верховного Суду у постанові від 06 березня 2018 року у справі №754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

Фактично усі зауваження пенсійного органу щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року за записами трудової книжки НОМЕР_1 ґрунтуються на сумнівах, що виникли у зв`язку з написанням її прізвища російською мовою « ОСОБА_2 », що не може бути підставою для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Суд вважає, що неналежне засвідчення виправлення в прізвищі не є суттєвою обставиною, яка може бути підставою для неврахування періоду роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства. У суду відсутні підстави ставити під сумнів належність документа позивачу.

Отже, суд дійшов переконання, що мотиви ГУ ПФУ в Рівненській області щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року у Волинському обласному міжгосподарському об`єднання по вирощуванню овочів є помилковими, не відповідають приписам чинного законодавства та принципу верховенства права.

Поряд з тим, перевіряючи доводи сторін з приводу незарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі «Вітчизна» Горохівського району Волинської області з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року, суд зазначає, що у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 (далі - Основні положення).

Відповідно до пунктів 1, 2, 5, 6 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника та у розділі ІV «Відомості про роботу» вказуються відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис, а в розділі V «Трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних положень трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність.

В матеріалах справи наявна копія трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 (а.с.17-21), проте у ній відсутній запис про роботу в колгоспі «Вітчизна» Горохівського району Волинської області у період з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року (трудова книжка заповнена 05 червня 1990 року), про зарахування якого до страхового стажу просить позивач.

У трудовій книжці НОМЕР_1 Волинським обласним міжгосподарським об`єднанням по вирощуванню овочів з посиланням на трудову книжку колгоспника НОМЕР_6 зроблено запис про те, що до прийняття на роботу в об`єднання позивач працювала в колгоспі «Вітчизна» Горохівського району Волинської області з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року. Такий запис про період роботи в колгоспі не засвідчений підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особою та печаткою, а виконаний іншою особою, відношення якої до колгоспу «Вітчизна» не встановлено.

Суд повторює, що у разі відсутності трудової книжки колгоспника або відповідних записів у ній, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника; в разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

При зверненні до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 не надано ні трудову книжку колгоспника НОМЕР_6 , ні інших документів за місцем роботи чи архівних установ на підтвердження періоду своєї роботи в колгоспі «Вітчизна» Горохівського району Волинської області, що підтверджується розпискою-повідомленням (а.с.42). Такі документи позивачем не надано й суду.

За відсутності належних та допустимих доказів про трудовий стаж в колгоспі «Вітчизна» Горохівського району Волинської області (з 27 липня 1987 року по 08 жовтня 1987 року) відсутні підстави для висновку про його безпідставне незарахування ГУ ПФУ в Рівненській області, зокрема, за відомостями трудової книжки НОМЕР_1 .

Поряд з тим безпідставне незарахування ГУ ПФУ в Рівненській області до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року у Волинському обласному міжгосподарському об`єднання по вирощуванню овочів призвело до протиправної відмови у призначенні їй пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. При цьому, встановивши наявність підстав для зменшення ОСОБА_1 пенсійного віку на 6 років (позивач звернулася із заявою про призначення пенсії 13 жовтня 2023 року та на той час їй було повних 54 роки), безспірний страховий стаж позивача становить 23 роки 02 місяці 05 днів при необхідному 24 роки. Отже, зарахування до страхового стажу періоду роботи з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року (понад 2 роки) призводить до виконання умови щодо страхового стажу 24 роки для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років. Тобто, фактично відповідач 1 протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком на підставі заяви позивача від 13 жовтня 2023 року.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії рішенням від 19 жовтня 2023 року №65, яке було прийняте ГУ ПФУ в Рівненській області відповідно до пункту 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 за принципом екстериторіальності.

Позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо незарахування періодів роботи до страхового стажу.

Водночас суд зазначає, що ГУ ПФУ в Рівненській області здійснювало розгляд заяви ОСОБА_1 не про зарахування періодів роботи до страхового стажу, а про призначення пенсії за віком. Наявність певного страхового стажу є умовою для призначення пенсії за віком. У цьому разі наслідком незарахування окремих періодів роботи є відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, яка була оформлена рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 19 жовтня 2023 року №65, якому суд надав правову оцінку. У цьому випадку саме це рішення є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання протиправними дій необхідно задовольнити у спосіб визнання протиправним та скасування рішення від 19 жовтня 2023 року №65.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Із заявою про призначення пенсії позивач звернулася до органу Пенсійного фонду 13 жовтня 2023 року (пізніше трьох місяців з дня досягнення 20 червня 2023 року віку 54 роки).

Беручи до уваги, що за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, то, на думку суду, належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ у Волинській області, якого, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати здійснити призначення та виплату позивачу з 13 жовтня 2023 року (дати звернення) пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року у Волинському обласному міжгосподарському об`єднанні по вирощуванню овочів.

Отже, позов належить задовольнити частково.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 31 жовтня 2023 року №, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.6, 27).

Оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ у Рівненській області, а позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 715,73 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Борисенка Олександра, будинок 7, ідентифікаційний код юридичної особи 21084076), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19 жовтня 2023 року №65.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 13 жовтня 2023 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувавши до страхового стажу період роботи з 25 грудня 1987 року по 02 січня 1990 року у Волинському обласному міжгосподарському об`єднанні по вирощуванню овочів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати у сумі 715,73 грн (сімсот п`ятнадцять грн 73 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк