Справа № 280/7709/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року Справа № 280/7709/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНЕТ ХХІ»

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНТИНЕТ ХХІ» (далі ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі ГУ ДПС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем 01.09.2023 №2 та № 2.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві посилається на приписи Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та зазначає, що ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» було дотримано всіх вимог чинного законодавства на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі згідно з отриманою ліцензією №01767 від 28.12.2022, терміном дії з 28.12.2022 по 28.12.2027. Зауважує, що оскільки для позивача автомобіль перевізника, у якому зберігалось пальне, є акцизним складом пересувним, то потреби в зберіганні палива при оптовій торгівлі та реєстрації акцизного складу за наявності місць торгівлі відсутня. Через те, що пальне зберігалось та реалізовувалось у акцизних складах пересувних, відпуск пального в період з 23.03.2023 по 24.07.2023 (включно) не міг здійснюватися зі стаціонарного акцизного складу, оскільки такого складу не існує. Вважає, що фактів порушення умов виданої позивачу ліцензії посадовими особами відповідача встановлено не було, а тому податкові повідомлення-рішення від 01.09.2023 №2 та № 2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою судді від 25.09.2023 (в редакції ухвали суду від 02.10.2023) відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 19 жовтня 2023 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 13 жовтня 2023 року на адрес суду надіслав відзив (вх. №45173), в якому зазначає, що згідно з первинними документами, наданими ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» встановлено, що у перевіряємому періоді підприємство придбавало у контрагентів-постачальників пальне, пунктом розвантаження якого згідно з товарно-транспортними накладними (далі ТТН) вказано адреса: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12 та реалізовувало придбане пальне контрагентам-покупцям відповідно до ТТН з зазначенням адреси навантаження: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12. Таким чином, на думку відповідача, територія, на якій знаходиться орендоване позивачем не житлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12 на якій здійснює свою діяльність позивач зберігає та використовуються для своєї господарської діяльності і орендовані ним автомобілі, з урахуванням основного виду діяльності позивача 46.71 «Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами» та факту придбання із зазначенням пункту розвантаження саме цю адресу, а не адресу покупця, та реалізацію придбаного пального через декілька днів саме з цієї адреси іншим особам, підпадає під визначення як місць оптової торгівлі, так і місць зберігання пального. На підставі наведеного, стверджує, що перевіркою встановлено, що згідно з наданими документами позивач зберігав та реалізовував пальне в період з 23.03.2023 по 24.07.2023 (включно) без отримання ліцензії оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, чим порушено ч. 1, 9 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а також позивач не зареєстрував акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, чим порушив пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

19 жовтня 2023 року судом відкладено підготовче засідання за клопотанням представника позивача на 14 листопада 2023 року.

23 жовтня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №46924), у якій додатково наголошує, що обов`язок отримати ліцензію на право зберігання пального та оптову торгівлю пальним з місця виникає тільки щодо стаціонарних об`єктів, адже із змісту переліку документів, необхідних для отримання ліцензії, вбачається, о такі документи неможливо надати для пересувних ємностей та транспортних засобів, оскільки останні не є нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території). Звертає увагу, що нежитлове приміщення, а саме: кабінет 17,6 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12, є єдиним нерухомим майном позивача, що належить на праві користування, проте у ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» відсутні будь-які споруди та/або обладнання, ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування. Сама вказівка у ТТН на адресу підприємства, на думку позивача, не є підтвердженням того, що здійснювались операції навантаження та розвантаження за цими адресами, а лише вказує на адресу початкового та кінцевого руху транспорту. Просить позовну заяву задовольнити.

У свою чергу, представником відповідача 30.10.2023 через систему «Електронний суд» подані до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких вказує, що позиція позивача у відповіді на відзив ґрунтується на обставинах, які не маю відношення при розгляді даної адміністративної справи, а саме вона стосується зберігання пального та отримання ліцензії на право зберігання пального, що не є предметом розгляду даної справи. При цьому, позивач посилається на висновки Верховного Суду викладені у постановах від 31.05.2022 у справі №540/4291/20, від 29.06.2022 у справі № 200/11016/20-а, від 21.09.2022 у справі №140/16490/20, від 12.01.2023 у справі № 420/11102/21, які не подібним правовідносинам, що розглядаються в даній адміністративній справі. Звертає увагу суду, що позивачем не надано доказів та не доведено факт того, що придбане ним паливо зберігалось у автомобілі (пересувному акцизному складі) перевізника і що він на це має право, а позивач уклав з ним відповідний договір, відсутні докази того, що придбане позивачем пальне в період з 23.03.2023 по 24.07.2023 одразу відвантажувалось покупцеві позивача. В задоволенні позовних просить відмовити повністю

Представником позивача також долучені до матеріалів справи додаткові письмові пояснення (вх. №50518 від 14.11.2023) разом із постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 у справі №333/8556/23, за змістом якої встановлено, що у діях керівника ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» не виявлено ознак реалізації пального на акцизному складі не зареєстрованому в Системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового та оптової чи роздрібної торгівлі пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом. В протоколах про адміністративне правопорушення, складених на підставі фактичної перевірки та Акту №4390/08/01/09/44868552 до неї, відсутні відомості дату, місце реалізації пального та інші відомості, на підставі яких можна зробити висновок про вчинення ним адміністративних правопорушень за ч.1 ст.161-1, ч.5 ст. 164 КУпАП.

Судом за клопотанням представника відповідача відкладено підготовче засідання, призначене на 14 листопада 2023 року, на 28 листопада 2023 року.

Представником відповідача 23 листопада 2023 року через систему «Електронний суд» направлені до суду письмові пояснення, у яких підкреслює, що хоча обставини, викладені у постанові Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 в справі №333/8556/23 і є подібними обставинам, які були передумовою для прийняття спірних ППР в справі що розглядається, але при цьому відсутні законні підстави вважати, що факти встановлені в справі №333/8556/23 не потребують доказуванню в даній справ, оскільки ці дві справи не є подібними, тому що в них різна мета, суб`єкти та відповідальність. Відповідно і обставини встановлені в постанові Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 в справі №333/8556/23 не можуть бути підставою для не з`ясування та не встановлення судом всіх необхідних фактів, обставин та доказів в даній справі.

Від представника позивача через систему «Електронний суд» 27 листопада 2023 року також надійшли пояснення, у яких наголошує, що підстави для складення оскаржуваних податкових повідомлень рішень у справі №280/7709/23 та протоколу про адміністративні правопорушення у справі №333/8556/23 є ідентичними та викладені в акті перевірки №4390/08/01/09/44868552 від 04.08.2023, відтак, обставини, викладені у постанові Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 в справі №333/8556/23 є тими самими обставинами, які були передумовою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Постанова набрала законної сили 07.11.2023. До того ж, судами було сформовано практику, відповідно до якої у подібних спорах враховуються висновки судів щодо наявності чи відсутності в діях керівників підприємств складів адміністративних правопорушень.

Ухвалою суду від 28.11.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу для розгляду по суті на 21 грудня 2023 року.

Представник позивача звернувся до суду із заявою (вх. №57057 від 21.12.2023) про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення клопотання не заперечує, повністю підтримує свою позицію, наведену у наданих суду документах.

Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, суд визнав за доцільне надалі вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

На підставі приписів частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши та дослідивши надані документи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» () зареєстровано юридичною особою 03.10.2022. Видами діяльності позивача є: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.76 Оптова торгівля іншими проміжними продуктами; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Також 28.12.2022 позивач отримав ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №01767.

Відповідно до ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та на підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області №1330-П від 21.07.2023, направлень на проведення фактичної перевірки від 21.07.2023 №1805, №1806, працівниками ГУ ДПС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12 з питань здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, обігу, зберіганні та транспортуванні пального, виявлення порушень у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів за період з 28.12.2022 по 03.08.2023.

За результатами перевірки контролюючим органом складений відповідний акт реєстраційний №4390/08/01/09/44868552 від 04.08.2023, згідно із яким перевіркою встановлено, що позивачем за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12 порушено вимоги:

п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України в частині не повідомлення та не подання повідомлення та не реєстрації об`єктів оподаткування і об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням в контролюючі органи за основним та неосновним місцем обліку платників податків, а саме: один транспортний засіб;

ч. 1, 9 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині здійснення оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі в період з 23.03.2023 по 24.07.2023 (включно) без отримання відповідної ліцензії;

пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України в частині не реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Не погоджуючись із висновками Акту перевірки, позивач подав свої заперечення на нього від 17.08.2023 №17/08-23, на які отримав лист-відповідь ГУ ДПС у Запорізькій області від 23.08.2023 №34289/6/08-01-09-02-07, відповідно до якого висновки акту про результати фактичної перевірки №4390/08/01/09/44868552 від 04.08.2023 викладені у наступній редакції:

«Перевіркою встановлено, що ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12 порушено вимоги:

ч. 1, 9 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині здійснення оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі в період з 23.03.2023 по 24.07.2023 (включно) без отримання відповідної ліцензії;

пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України в частині не реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового».

На підставі матеріалів перевірки та викладених вище висновків Акта, 01.09.2023 ГУ ДПС у Запорізькій області прийняті спірні податкові повідомлення-рішення:

№2 (форма «ПС»), яким за порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, до позивача застосовано сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 1000000,00 грн.,

№2 (форма «С»), яким за порушення ч. 1, 9 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», до позивача застосовано сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 500000,00 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржених рішень, між сторонами відсутній.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

З 1 січня 2016 року Податковий кодекс України (далі - ПК України) визначав, що діяльність з реалізації пального обумовлювалася обов`язком суб`єкта господарювання зареєструватися платником акцизного податку, а також виконувати вимоги, пов`язаних із обігом пального. Водночас, законодавець встановив, що приміщення для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального не є акцизним складом (підпункт 14.1.6), а суб`єкти господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального не є розпорядниками акцизного складу (підпункт 14.1.224).

До 1 липня 2019 року діяльність з виробництва, реалізації та зберігання пального не підлягала ліцензуванню.

З 1 липня 2019 року набрав чинності Закон України від 23.11.2018 № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів», яким внесено зміни до ПК України та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481/95-ВР).

Згідно із частиною 1 статті 15 Закону 481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Отже, саме з 01.07.2019 законодавцем обтяжено суб`єктів господарювання отримувати ліцензію на оптову торгівлю пальним.

Частинами 1-3 статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Згідно з підпунктами 14.1.224, 14.1.224-1 статті 14 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

У силу пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

За приписами підпункту 230.1.1 пункту 230.1 статті 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах витратоміри-лічильники спирту етилового у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового; б) усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України передбачено, що відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

Так, висновки контролюючого органу про порушення позивачем ч. 1, 9 ст. 15 Закону № 481/95-ВР та пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України ґрунтуються на тому, що згідно з первинними документами, наданими ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» встановлено, що у перевіряємому періоді підприємство придбавало у контрагентів-постачальників пальне, пунктом розвантаження якого згідно з ТТН вказано адреса: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12 та реалізовувало придбане пальне контрагентам-покупцям відповідно до ТТН з зазначенням адреси навантаження: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12. ТТН, які надані ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» під час фактичної перевірки містять фактичні дані про вантаж, перевізника, вантажовідправника та одержувача, а також інформацію для повної ідентифікації транспортного засобу, яким здійснюється перевезення, зазначена в ТТН адреса пункту навантаження (м. Запоріжжя, вул. Східна, 12) підтверджує зберігання та факт реалізації пального покупцям саме з цієї адреси: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12, яка не зазначена в ліцензії, як місце здійснення оптової торгівлі пальним. Відповідно до первинних документів, наданих ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ», встановлено, що у перевіряємому періоді підприємство реалізовувало пальне контрагентам-покупцям через кілька днів після отримання пального на адресу: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12 (дані наведені в таблиці на с. 3-6 Акту фактичної перевірки №4390/08/01/09/44868552 від 04.08.2023). Також у деяких випадках відповідно до ТТН, виписаними контрагентами- постачальниками, та ТТН, виписаних контрагентам-покупцям, ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» здійснювалось транспортування пального покупцям на іншому транспортному засобі через декілька днів (дані наведені в таблиці на с. 3-6 Акту фактичної перевірки №4390/08/01/09/44868552 від 04.08.2023).

За змістом частин 9-13 статті 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади оптової торгівлі, а за відсутності місць оптової торгівлі - за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Плата за ліцензії справляється органом, що видає ліцензії, у розмірах, встановлених цим Законом, і зараховується до місцевих бюджетів.

Частинами 32, 38 статті 15 Закону № 481/95-ВР встановлено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що здійснення господарської діяльності з роздрібної/оптової торгівлі, зокрема, пальним, потребує отримання суб`єктом господарювання відповідної ліцензії на роздрібну/оптову торгівлю пальним.

Положення наведених норм виділяють два окремі види ліцензії на право оптової торгівлі пальним:

-ліцензія на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (за відсутності місць оптової торгівлі пальним);

-ліцензія на право оптової торгівлі пальним на кожне місце оптової торгівлі пальним (за наявності місць оптової торгівлі пальним).

Так, у контексті розуміння Закону № 481/95-ВР (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) "оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам; місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування".

Суд зазначає, що Закон № 481/95-ВР не визначає, що саме розуміється під поняттям споруди, обладнання, ємності. При цьому, якщо загальні визначення понять споруда та обладнання є більш чітко окресленими, то поняття ємність таким не є і за загальним правилом охоплює абсолютно усі споруди, обладнання, резервуари чи інші пристрої, які мають щонайменшу місткість, до яких можна віднести і паливні баки автомобілів, обладнання, пристроїв. Тому застосування такого поняття в абсолютному значенні у Законі № 481/95-ВР робить його вимоги непередбачуваними для суспільства, позаяк, кожен суб`єкт господарювання, який придбав пальне і використовує його, зобов`язаний отримати ліцензію на зберігання пального, що, однак, суперечить правовому змісту запровадження державою вимог щодо ліцензування діяльності зі зберігання пального, метою чого було, зокрема, підвищення контролю за обігом пального не тільки у розрізі суб`єктів господарювання, які займаються такою діяльністю, але й місць, на яких провадиться діяльність зі зберігання пального.

У зв`язку з тим, що Закон № 481/95-ВР не дає чіткого розуміння, які саме місця слід вважати місцем зберігання пального, на кожне з яких суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати ліцензію, суд вірно вважав, що задля вирішення спірного у цій справі питання підлягають врахуванню норми ПК України, які надають визначення поняттям, пов`язаним з обігом пального, зокрема, й місць його зберігання.

Згідно з підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом: а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії; б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

За змістом вказаних норм місцем оптової торгівлі є споруда та/або обладнання, та/або ємності, розміщені на земельній ділянці, що знаходиться у користування та введені в експлуатацію, тобто є стаціонарними.

Тобто, обов`язок отримувати ліцензію на право зберігання пального та оптову торгівля пальним з місця виникає тільки щодо стаціонарних об`єктів, адже із змісту переліку документів, необхідних для отримання ліцензії, вбачається, що такі документи неможливо надати для пересувних ємностей та транспортних засобів, оскільки останні не є нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території).

Судом встановлено, що 15.12.2022 між ТОВ АВІОН 2015» та ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» було укладено договір оренди №15-12/22, відповідно до якого у строкове платне користування було передане нежитлове приміщення, а саме: кабінет 17,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12.

Разом із цим, у ході судового розгляду судом не встановлено та відповідачем не доведено, що позивач мав у наявності місця оптової торгівлі пальним (споруда та/або обладнання, та/або ємності, розміщені на земельній ділянці, що знаходиться у його користування та введені в експлуатацію).

У той же час, з вище обставин судом встановлено, що позивач у спірних правовідносинах реалізовував оптом пальне з використанням транспортних засобів за наявності у нього ліцензії на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі.

При цьому, використання в господарській діяльності транспортних засобів/технічного обладнанні/пристроїв (пересувних цистернах) для зберігання, навантаження-розвантаження не потребує отримання відповідних ліцензій, оскільки ці резервуари не є нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території).

Відтак, в даному випадку не можливо стверджувати про здійснення позивачем оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі без наявності ліцензії на оптову торгівлю пальним, за наявності місць оптової торгівлі, а відтак застосування санкцій на підставі абзацом 9 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР є безпідставним.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України визначається як пересувний акцизний склад.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:

а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини 2 статті 91 Митного кодексу України);

б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;

в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним.

Отже, податковим законодавством передбачено, що окрім приміщень чи територій, пальне може зберігатися у транспортному засобі пересувному акцизному складі.

Позивач вказує, що оскільки для ТОВ «Континент ХХІ» автомобіль перевізника, у якому зберігалось пальне, є акцизним складом пересувним, то потреби в зберіганні палива при оптовій торгівлі та реєстрації акцизного складу за наявності місць торгівлі відсутня. Через те, що пальне зберігалось та реалізовувалось у акцизних складах пересувних, відпуск пального в період з 23.03.2023 по 24.07.2023 (включно) не міг здійснюватися зі стаціонарного акцизного складу, оскільки такого складу не існує.

Як вбачається з акту перевірки, податковим органом було встановлено лише отримання пального та питання щодо перебування пального з моменту його придбання позивачем до подальшої реалізації іншим покупцям в пересувному акцизному складі автомобілі, факти зливу до блокпункту для зберігання пального відповідачем не перевірялись, оцінка таким обставинам відповідачем не надавалась.

При цьому, доводи відповідача про те, що в даному випадку акцизним складом є територія, на якій знаходиться орендоване позивачем не житлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12 на якій здійснює свою діяльність позивач та зберігає орендовані ним автомобілі, з урахуванням основного виду діяльності позивача 46.71 «Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами» та факту придбання із зазначенням пункту розвантаження саме цю адресу, а не адресу покупця, та реалізацію придбаного пального через декілька днів саме з цієї адреси іншим особам, суд вважає необґрунтованими, оскільки для визначення певних приміщення чи території акцизним складом, має бути встановлено, що у цьому приміщенні чи на цій території розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

За наслідками перевірки відповідачем було зроблено висновок про провадження позивачем діяльності зі зберігання пального за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12. При цьому, відповідачем ні в ході перевірки, ні в ході судового розгляду не надано доказів зберігання отриманого товариством пального в кількості, що перевищує 1000 кубічних метрів, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Східна, 12 та не спростовані доводи позивача про те, що придбане пальне на підприємстві не зберігалось, перебувало в пересувному акцизному складі без зливу до блокпункту для зберігання пального та одразу реалізовувалось покупцям.

А тому, суд доходить висновку, що відповідачем зроблено передчасний висновок про наявність підстав для реєстрації місця провадження діяльності позивача як акцизного складу, а отже висновки ГУ ДПС у Запорізькій області про порушення ТОВ «КОНТИНЕТ ХХІ» пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України є необґрунтованими та недоведеними.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

У силу вимог частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНЕТ ХХІ» (69083, м. Запоріжжя, вул. Східна, буд.121, код ЄДРПОУ 4468552) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №2 та №2, прийняті 01.09.2023 Головним управління ДПС у Запорізькій області.

Стягнути з Головного управління ДПС у Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНЕТ ХХІ» суму судового збору у розмірі 5368,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак