Справа № 320/44466/23
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року № 320/44466/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасувати наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2023 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління національної поліції у м. Києві від 23.05.2023 № 802 « Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських управління поліції у метрополітені» в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції щодо командира взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції № 1 управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління національної поліції у м. Києві від 31.05.2023 № 895 о/с «Про особовий склад», яким було прийнято рішення, звільнити зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0035831) командира взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції № 1 управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві з 31.05.2023 року;

- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0035831) на посаді командира взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції № 1 управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві з 31.05.2023 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.05.2023 року по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу ГУНП у м. Києві № 802 від 23.05.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських управління поліції у метрополітені», до нього було вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, та відповідно до наказу від 31.05.2023 № 895 о/с «Про особовий склад» його було звільнено з займаної посади. З вищевказаними наказами Позивач не погоджується та вважає їх протиправними, необґрунтованими, такими, що винесені з грубим порушенням норм чинного законодавства та підлягають скасуванню на підставі постанови Деснянського районного суду м. Києва від 30.05.2023 № 754/6520/23.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/44466/23 передана 06.12.2023 до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №320/44466/23 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також було ухвалено витребування доказів у справі від відповідача.

25.12.2023 до суду від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого останній заперечує щодо заявлених позовних вимог у повному обсязі та вважає їх необґрунтованими, адже на думку відповідача ОСОБА_1 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразилося в особистій недисциплінованості, недотриманні та незнанні Законів, які регламентують діяльність поліції, правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у частині заборони керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, невиконанні розпоряджень поліцейських, які давалися в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством щодо проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, за наявності у нього визначеного Законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася, вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, а тому рішення про його звільнення є обґрунтованим та законним.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

07.05.2023 до управління головної інспекції надійшла інформація про те, що того ж дня, близько 19:10, до чергової частини Деснянського управління поліції ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення від працівника військового комісаріату Деснянського району м. Києва старшого лейтенанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що по вул. Волкова Космонавта, по кущах, їздить водій автомобіля «Хонда Акорд», номерний знак НОМЕР_1 , можливо у стані алкогольного сп`яніння, поїхав y напрямку вул. Кубанської України. B інформаційній довідці управління інспекції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07.05.2023 зазначено про можливі порушення службової дисципліни командиром взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції № 1 управління поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві, лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

3 метою перевірки наведеної інформації та встановлення усіх обставин справи, відповідно до статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом ГУНП у м. Києві від 08.05.2023 № 869 «Про призначення та проведення службового розслідування і відсторонення окремих поліцейських управління поліції в метрополітені» (копія додається та міститься в матеріалах службового розслідування) за наведеним фактом призначено службове розслідування, затверджено склад дисциплінарної комісії, якій доручено провести службове розслідування в установленому порядку.

У ході проведення службового розслідування встановлено, 07.05.2023 близько 19:10 до чергової частини Деснянського управління поліції ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення від працівника військового комісаріату Деснянського району м. Києва старшого лейтенанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що по вул. Волкова Космонавта, по кущах, їздить водій автомобіля "Хонда Акорд", номерний знак НОМЕР_2 , можливо у стані алкогольного сп`яніння, поїхав у напрямку вул. Кубанської України м. Києва.

Вказану подію зареєстровано до Інформаційно-комунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" та журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Управління патрульної поліції в м. Києві ДПІ за № 24958.

На місце пригоди було направлено автопатруль Управління патрульної поліції в м. Києві "Рубін-0313" у складі: поліцейських роти № 2 батальйону № 2 полку № 2 (з обслуговування лівого берегу) капралів поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Прибувши на місце, за допомогою "Smart city" було встановлено місце знаходження зазначеного автомобіля. У подальшому, по просп. Лісовому, 24, у м. Києві виявили автомобіль "Хонда Акорд", номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

У ході перевірки документів у ОСОБА_1 поліцейськими було встановлено, що він перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: відчувався запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", або в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відмовився.

За порушення вимог пункту 2.5 ПДР відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ААД № 031503 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час складання адміністративного матеріалу відносно лейтенанта поліції ОСОБА_1 поліцейськими, відповідно до вимог статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 251 КУпАП, здійснювався відеозапис на нагрудну бодікамеру .

У ході перегляду відео-файлів встановлено, що зйомка здійснювалася на портативний відеореєстратор (бодікамеру) № 473504 капрала поліції ОСОБА_3 .

На відео відображається подія, яка мала місце 07.05.2023 з 20.13 до 21.22. Запис розпочинається коли поліцейські рухаються службовим автомобілем за автомобілем "Хонда Акорд", чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3 . На 04:12 хв. (о 20:17:46 07/05/2023) відеозапису поліцейські прийняли рішення зупинити вказаний транспортний засіб за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору. Водій автомобіля "Хонда Акорд", чорного кольору, проігнорував вимогу про зупинку транспортного засобу, продовжив рух та звернув з дороги у двір будинків. Поліцейські прослідували за ним та коли він припаркувався відразу підійшли до автомобіля. Із-за керма автомобіля вийшов ОСОБА_1 , поліцейський підійшов до водія, відрекомендувався, назвав причину зупинки та попрохав водія надати документи на транспортний засіб і посвідчення водія. ОСОБА_1 після запитання чому порушує правила дорожнього руху, повідомив поліцейському, що він свій, а саме працівник поліції

На 08:19 хв. (о 20:21:52) відеозапису поліцейський запитав у водія чи не вживав він сьогодні щось? ОСОБА_1 відповів, що "ні", поруч знаходилась його дружина, яка відповіла, що вона вживала. Поліцейський зателефонував керівнику та доповів про вказану подію.

На 10:08 хв. (о 20:23:42) відеозапису поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер". ОСОБА_1 розмовляв по мобільному телефону, а дружина замість нього відповіла, що він відмовляється проходити огляд. Поліцейський повідомив, що відповідати повинен водій. Далі поліцейські шукають свідків для документування правопорушення, а саме: відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Останній попрохав поліцейських не складати протокол про адміністративне правопорушення та зачекати п`ять хвилин.

На 26:57 хв. (о 20:40:20) відеозапису ОСОБА_1 просить поліцейських не писати протокол, повідомляє їм, що його звільнять зі служби за це правопорушення. Останній, намагається вмовити поліцейських скласти протокол не на нього, а на його дружину.

На 40:11 хв. (о 20:53:25) відеозапису поліцейський рухається у напрямку до ОСОБА_1 , запитує у останнього чи буде він надавати пояснення щодо події яка сталася. ОСОБА_1 знаходився на відстані, спиною до поліцейських та розмовляв по мобільному телефону. Його дружина замість нього відповіла, що будь-які пояснення надавати вони не будуть, доки поліцейські не складуть протокол відносно неї. Поліцейські відповіли, що відносно неї складати протокол не будуть та попрохали підійти ОСОБА_1 для ознайомлення зі змістом протоколу. Дружина ОСОБА_1 повідомляє, що ОСОБА_1 відмовляється від будь-яких підписів.

На 47:48 хв. (о 21:00:52) відеозапису ОСОБА_1 просить поліцейських дати йому направлення на медичний огляд. Поліцейський відповів, що він пропонував пройти огляд на стан сп`яніння, але він відмовився. Далі поліцейський спілкується по мобільному телефону по особистим справам та зі своїм безпосереднім керівником. Запис закінчується коли на місце події прибув відповідальний по управлінню поліції в метрополітені ГУНП у м. Києві.

Далі на диску відображається зйомка, яка здійснювалася на портативний відеореєстратор (бодікамеру) № 470532 капрала поліції ОСОБА_4 , з аналогічними подіями, де

На 01:20:08 хв (о 20:28:32) на відео прослідковується нестійка постава ОСОБА_1 , порушена координація рухів.

На 01:22:24 хв. (о 20:30:56) відеозапису поліцейський запитав у дружини ОСОБА_1 , що саме вони пили. У відповідь остання повідомила, що пили пиво, години дві-три назад. Виїхали у зв`язку з тим, що вона хотіла повчитися керувати автомобілем.

На 01:23:34 хв (о 20:31:58) відеозапису під час спілкування мова ОСОБА_1 , сповільнена (порушення мови).

На 01:24:22 хв. (о 20:32:47) відеозапису ОСОБА_1 повідомив, що він не відмовлявся проходити огляд, а лише попрохав зачекати з складанням протоколу відносно нього.

У подальшому, наказом ГУНП у м. Києві від 23.05.2023 № 802 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління поліції в метрополітені») до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, У порушенні вимог пунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, Присяги працівника поліції, абзацу другого частини п`ятої статті 14 та абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII, пунктів 1.3, 2.5, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

З метою виконання дисциплінарного стягнення, наказом ГУНП у м. Києві від 31.05.2023 № /895 /c «Щодо особового складу», відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Позивач, не погоджуючись з висновками відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон) та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України", затвердженої Наказом МВС, від 12.03.2013 року, №230 (далі - Інструкція), Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006, № 3460-IV (далі - Закон №3460). Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За змістом пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, (далі - Дисциплінарний статут) дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ст. 5 Закону встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 7 Закону, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно із статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку

Правила етичної поведінки поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 №1179.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаних Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до пп.2.2.5. Інструкції, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.5 Інструкції передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Статтею 12 Закону на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Закону звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до ст. 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Акцентуючи увагу на тому, що Закон України «Про Національну поліцію» виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції суд має на меті звернути увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової чи адміністративно-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів відповідного провадження.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

При цьому слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X.v.Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C.v.the» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Також гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом висновку про результати службового розслідування щодо позивача особи, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання про вчинення ним дисциплінарного проступку, про що свідчать протоколи про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду одного з яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а також пояснення інспекторів, які склали вказаний протокол.

Таким чином судом встановлено, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

У своїй позовній заяві позивач акцентує увагу на Постанову Деснянського суду м. Києва від 30.05.2023 № 754/6520/23, відповідно до якого було прийняте рішення закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.130 КУПАП у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Відповідно до даної Постанови, Деснянський суд, переглядаючи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, вказує, що позивач не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому в його діях відсутні порушення п.2.5 Правил дорожнього руху.

З цього приводу суд зазначає, що закриття провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не спростовує факту вчинення ним такої поведінки, у результаті якої працівниками поліції стосовно нього було складено вказаний вище протокол та висновок службового розслідування.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Відповідно до статті 2 Статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Пунктами 1, 2 статті 18 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За статтею 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 64 Закону особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

З урахуванням викладеного вище, суд встановив, що позивач власними діями порушив Закон України "Про Національну поліцію", Дисциплінарний статуту органів внутрішніх справ України, Присягу на вірність Українському народові, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Отже, в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Також слід зазначити, що доводи позивача про протиправність його звільнення через не доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення на є вирішальним аргументом, оскільки не притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники внутрішніх справ власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 17 липня 2017 року у справі № 806/2555/17.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП у м. Києві та вважає за необхідне залишити оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 77, 121, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 д до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасувати наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.