Справа № 480/5148/23
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2024 року Справа № 480/5148/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5148/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- визнати неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком до загального стажу роботи періоду навчання з 01.09.1980 по 23.07.1981 в технічному училищі № 44 м. Ворошиловграда, зазначеного в її трудовій книжці;
- зобов`язати відповідача - головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області - зарахувати до загального стажу позивача період навчання з 01.09.1980 по 23.07.1981 в технічному училищі № 44 м. Ворошиловграда, на підставі записів в її трудовій книжці, та провести відповідний перерахунок пенсії, починаючи з 19.12.2022, з урахуванням збільшеного страхового стажу.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що отримує пенсію за віком, яка була призначена їй з 19.12.2022. Разом з цим, при призначенні пенсії відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 23.07.1981 в технічному училищі №44 м. Ворошиловград (нині м. Луганськ) за професією телеграфіст, у зв`язку з чим звернулася до суду.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, у сторін витребувано додаткові докази по справі.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На виконання вимог ухвали від 05.06.2023, сторонами до суду надано витребувані документи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записами паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 25.12.1996 Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області.
З 18.12.2022 позивачка перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області, як отримувач пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.
Як зазначає позивачка в позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, при призначення пенсії ОСОБА_1 до її страхового стажу не було зараховано період навчання з 01.09.1980 по 23.07.1981 в технічному училищі № 44 м. Ворошиловграда за професією телеграфіст.
Згідно листа ГУ ПФУ в Сумській області від 04.07.2023 №5691-9018/П-02/8-1800/23, до страхового стажу позивачки не зарахований період її навчання у технічному училищі № 44 м. Ворошиловград, оскільки у дипломі НОМЕР_2 зазначені різні роки вступу до навчального закладу - 1980 рік та 1981 рік. Запис до трудової книжки про період її навчання внесений на підставі цього ж диплому. Час навчання у технічному училищі № 44, який може бути зарахований до страхового стажу для обчислення пенсії, потребує уточнення документами про періоди навчання, виданими на підставі первинних документів. Про це було повідомлено у рішенні головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.01.2023 про відмову у призначенні пенсії та на особистому прийомі у сервісному центрі № 1 (м. Суми) головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у лютому та березні поточного року. Відповідно до статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VI1 будь- які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який документ, виданий такими органами або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, для врахування при обчисленні страхового стажу довідок, виданих організаціями, які діють на тимчасово окупованій території, підстави відсутні. Також в листі зазначено, що сервісному центру № 1 надано доручення направити запит до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо надання допомоги в отриманні документів про підтвердження періодів навчання у вищезазначеному училищі.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
До 01.01.2004 пенсійне забезпечення в Україні здійснювалось за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення віл 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).
Пунктом д статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.
Підставою звернення позивача до суду стало не зарахування ОСОБА_1 при призначення пенсії за віком до страхового стажу періоду її навчання у технічному училищі № 44 м. Ворошиловград, оскільки у дипломі НОМЕР_2 , на підставі якого здійснені записи до трудової книжки, зазначені різні роки вступу до навчального закладу - 1980 рік та 1981 рік.
Вирішуючи питання чи підлягає спірний період навчання зарахуванню до страхового стажу позивача, суд враховує порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (31.07.1981), який був визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162).
Відповідно до пункту 2.10 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової крижки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю без скорочення або заміни імені і по батькові ініціалами) і дату народження вказують на підставі паспорта чи свідоцтва про народження. Професія чи спеціальність записуються в трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належно оформленого документа.
Згідно з пунктом 2.17 цієї ж Інструкції в трудові книжки по місцю роботу вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів, зокрема, записи про час навчання в професійно-технічних і інших училищах, на курсах і в школах підвищення кваліфікації, по перекваліфікації і підготовці кадрів; про час навчання в вищих і середніх спеціальних учбових закладах (у тому числі час роботи в студентських загонах, на виробничій практиці і виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики), партійних школах, школах профруху…
Дані записи заносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.
Аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).
Так, за змістом пункту 2.18 Інструкції №58 для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв`язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.
Відповідно до пункту 2.19 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи, зокрема,
б) про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо);
в) про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у п.2.16. цієї Інструкції;
Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.
Згідно пункту 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
З дослідженої судом трудової книжки позивачки серії НОМЕР_3 вбачається, що запис про навчання з 01.09.1980 по 23.07.1981 в технічному училищі №44 м. Ворошиловграда є першим записом внесеним при заповненні. Внесення запису про навчання здійснено на підставі диплома серії НОМЕР_2 виданого 23.07.1981.
Судом встановлено, що вказаний диплом виконаний на стандартному бланку за формою, визначеною діючим до 1993 року законодавством, коли відповідна інформація в документ вносилась від руки двома мовами: українською та російською. Безумовно, обидва тексти мають містити однакові відомості, проте в даному випадку мають місце певні недоліки, пов`язані вочевидь з неуважністю та недостатньою відповідальністю особи, яка заповнювала бланк диплома. Про це свідчить характер допущених помилок, які можна вважати описками: невірно зазначена дата вступу до училища - «1981» замість «1980», а також виконані записи російською мовою «июля» замість «липня» в даті закінчення навчання, скорочення «г.» замість «м.» перед назвою міста і «телеграфист» замість «телеграфіст» в назві професії (хоча далі присвоєну кваліфікацію зазначено українською без помилки «телеграфіст»).
Тобто, з урахуванням характеру помилок, викликаних явно неуважністю особи, за відсутності будь-яких ознак дописок, механічних підчисток і виправлення тексту, можна вважати документ таким, що містить інформацію, яка у своїй сукупності сприймається однозначно - навіть інформація щодо періоду навчання (оскільки за всіма правилами логіки дата вступу до технічного училища не може бути більшою, ніж дата закінчення повного курсу навчання).
Отже, приймаючи до відома інформацію, внесену в документ російською мовою, враховуючи характер допущених внаслідок неуважності помилок (описок) в україномовній частині документа, суд дійшов однозначного висновку щодо змісту документа і, зокрема, щодо дати вступу до технічного училища № 44 м. Ворошиловграда, а саме - 1 вересня 1980 року.
Водночас, суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018, справа №127/9055/17.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач вчиняла дії щодо підтвердження факту отримання диплому про професійно-технічну освіту та період навчання в освітньому закладі, звернувшись з заявою до Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, за результатами розгляду якої ОСОБА_1 листом від 12.04.2023 №32-П/01-18 повідомлено про неможливість підтвердження диплома через єдину державну електронну базу за питань освіти (ЄДЕБО) у зв`язку з відсутністю в реєстрації відомостей та даних про документи про освіту, виготовлені до 2000 року.
Окрім цього, суд звертає особливу увагу на те, що навчальний заклад - технічне училище № 44 м. Ворошиловграда (сучасна назва Луганське вище професійне училище інформаційних технологій, м. Луганськ), у якому, згідно диплому серії НОМЕР_2 , навчалася позивач, знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією території України. Відтак, на переконання суду, зазначені обставини унеможливлюють надання позивачем документів, виданих за місцем навчання або виданих архівними установами.
Так, виходячи з правил правопису букв «е» та «ё» прирівнюється. Напис букви «е» замість «ё» і навпаки в прізвищі, імені та по батькові не змінює даних власника документів, при умовах, що данні, на підставі яких можливо ідентифікувати особу в таких документах, співпадають.
Отже, вказані підстави не є належними для не зарахування періоду навчання позивачки з 01.09.1980 по 23.07.1981 в технічному училищі №44 м. Ворошиловграда.
Суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
З огляду на проаналізовані норми законодавства, оцінюючи в сукупності встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу при призначенні пенсії до загального страхового стажу роботи період навчання з 01.09.1980 по 23.07.1981 в технічному училищі №44 м. Ворошиловграда, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно дост. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судові витрати в розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправним дії Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком, до загального страхового стажу роботи період навчання з 01.09.1980 по 23.07.1981 в технічному училищі №44 м. Ворошиловграда.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець