Справа № 167/1316/23
Суддя: Сіліч І. І.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 167/1316/23
Номер провадження 2-а/167/1/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Сіліча І. І.,

при секретарі судових засідань Матвійчук Л. О.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - Бандури В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище справу за позовом ОСОБА_1 до відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, старшого лейтенанта поліції Прокопчука Володимира Михайловича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, старшого лейтенанта поліції Прокопчука Володимира Михайловича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1251817 від 30 листопада 2023 року.

Позов обґрунтовує тим, що вищевказаною постановою його визнано винуватим у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки він не вчиняв даного правопорушення. Вказує, що 30 листопада 2023 він викликав працівників поліції по факту злому дверей до своєї кімнати та про зникнення телевізора. Зазначає, що 30 листопада 2023 року повернувся з роботи до дому, побачив, що двері кімнати в якій він ночує та закриває на ключ відчинені. Крім того, він помітив, що телевізор, що раніше стояв у залі і який на передодні був перенесений в іншу кімнату зник. Позивач сприйняв дані обставини як крадіжку, тому був змушений викликати працівників поліції. Позивач зазначає, що після прибуття на місце виклику, працівник поліції зайняв однобічну позицію, не звернув уваги на доводи позивача та виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик працівника поліції, так як його доводи по факту крадіжки не підтвердились. Його колишня дружина ОСОБА_2 повідомила працівникам поліції, що просто перенесла телевізор в іншу кімнату. Враховуючи вищенаведене, позивач просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та справу закрити.

15 січня 2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. Зазначено, що 30 листопада 2023 року працівниками СОГ ВП №1 (м.Ківерці) було здійснено виїзд на місце події, а саме в АДРЕСА_1 по факту крадіжки телевізора у громадянина ОСОБА_1 . Під час з`ясування працівниками СОГ всіх обставин вищевказаної події, було встановлено, що ніякої крадіжки телевізора ніхто не скоював та сам телевізор знаходився за даною адресою. Факт крадіжки не знайшов свого підтвердження. В зв`язку з вищевикладеними подіями було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Надано також диск відеозапису з бодікамери поліцейського, на якому зафіксована розмова поліцейського з позивачем.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача Бандура В. М в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Надали пояснення близькі за змістом до обґрунтувань позову та просили стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір та витрати на правову допомогу.

Представник відповідача Ізюмський О. П. в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги не визнає.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення, провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1251817 від 30 листопада 2023 року, яку винесено старшим лейтенантом поліції відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Прокопчуком В. М., Кравчак Ю. М. 30 листопада 2023 здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме повідомив про крадіжку, хоча насправді цей факт не підтвердився.

Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги та аварійних служб. Дії правопорушника повинні бути спрямовані на зрив нормальної роботи таких служб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику цієї служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що викликав працівників поліції, оскільки, повернувшись додому та побачивши відчинені двері до своєї кімнати, яку він закриває на ключ, помітив зникнення телевізора та сприйняв дану обставину як крадіжку.

Дану обставину підтвердила в допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка суду поянила, що ОСОБА_1 викликав працівників поліції, так як виявив зникнення телевізора. Пізніше виявилося, що телевізор знаходився в кімнаті його колишньої дружини, з яким він перебуває в неприязних відносинах.

Таким чином, відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, тобто умисно повідомив поліції інформацію по факту крадіжки, усвідомлюючи, що вона є неправдивою, і бажав даремного виїзду на місце події працівників поліції та його дії були спрямовані на зрив нормальної роботи даного органу.

Долучений до матеріалів справи відеозапис з бодікамери поліцейського також не спростовує даної інформації.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні беззаперечні докази того, що позивач безпідставно викликав працівників поліції, тобто умисно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт завідомо неправдивого виклику поліції до матеріалів справи не долучено.

За таких обставин сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення без надання суду належних та достатніх доказів, котрі б підтверджували обставини, викладені у постанові, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, в процесі доказування вини доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», відповідно до якого, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не може констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Однак, всупереч вищенаведеному, доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у матеріалах справи не має.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували умисне вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, суд дійшов до висновку, що постанова є незаконною.

Таким чином, враховуючи, що поліцейським, який належить до штату співвідповідача, при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст. 283 КУпАП в частині зазначення опису встановлених обставин, положення ст. 268 КУпАП, доцільно оскаржувану постанову скасувати, а справу про притягнення позивача до адмінвідповідальності за ст. 183 КУпАП провадженням закрити, так як доказів вчинення ним цього адмінправопорушення не встановлено.

Отже позовні вимоги позивача задоволенню підлягають частково - лише в частині вимог, закладених до відповідача ГУНП У Волинській області, у чиєму штаті працює відповідач - поліцейський, який виніс оскаржувану постанову.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно - владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Статтею 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, передбачені ст.183 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст.183 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Тому належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Оскільки відповідач - поліцейський не є суб`єктом владних повноважень у задоволенні позовних вимог, закладених до нього, слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КУпАП витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження отримання правничої допомоги та здійснення оплати витрат на правову допомогу представником позивача надано: договором про надання правової допомоги від 01 грудня 2023 року, додатковою угодою №1 до договору про надання правничої допомоги від 01 грудня 2023 року, актом здачі - приймання робіт (наданих послуг) № 01 грудня 2023 року на суму 2500,00 грн, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №12/23-а від 20 грудня 2023 року.

У відповідності до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 2500,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

Тому з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн.

З урахуванням задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 536,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань.

Отже, всього належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3036,80 грн.

Керуючись ст. 5, 9, 19, 77, 241-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, старшого лейтенанта поліції Прокопчука Володимира Михайловича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1251817 від 30 листопада 2023 року, винесену старшим лейтенантом поліції відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Прокопчуком Володимиром Михайловичем відносно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3036 (три тисячі тридцять шість) грн 80 коп, які складаються з: 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень - витрат на професійну правничу допомогу та 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп - сплаченого судового збору.

У задоволенні позовних вимог до відповідача - відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, старшого лейтенанта поліції Прокопчука Володимира Михайловича відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 16 січня 2024 року.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Бандура Володимир Миколайович, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: відділ поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, старший лейтенант поліції Прокопчук Володимир Михайлович, адреса: 45101 Волинська область, м. Рожище, вул. Незалежності, 93, .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, адреса місцезнаходження: 43025 Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 11, .

Представник відповідача: Ізюмський Олександр Павлович, начальник сектору патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, адреса: 45101 Волинська область, м. Рожище, вул. Незалежності, 93.

СУДДЯ: І. І. Сіліч