Справа № 580/11410/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 січня 2024 року № 580/11410/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба () до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, -

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба 17.12.2021 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 70274,30 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач у зв`язку з його відрахуванням наказом від 23.11.2021 № 270 з числа курсантів повинен був відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені І. Кожедуба у розмірі 70 274,30 грн, однак добровільно зазначена сума сплачена не була, тому підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба задоволено. Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 адміністративну справу № 580/11410/21 передано до Харківського окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю.

Справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду 31.10.2023.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2023 справу передано на розгляд судді Біловій О.В.

Справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду без оригіналу позовної заяви та доданих до неї документів, у зв`язку з чим ухвалою судді від 07.11.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання ухвали суду від 07.11.2023 позивачем 10.11.2023 через канцелярію суду та 14.11.2023 через кабінет Електронного суду, надано документи на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 20.11.2023 відкрито спрощене провадження у справі, надано відповідачу строк на подання відзиву.

Вказану ухвалу направлено судом на адресу відповідача, зазначену у Витязі з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованому на запит Черкаського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, проте відправлення повернулося до суду 25.12.2023 неврученим з відміткою поштової служби «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Верховний Суд в Постанові від 24 вересня 2019 року у справі № 825/1109/16 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

При цьому, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі КАС України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

З огляду на вищевикладене, суд вважає відповідача таким, що 25.12.2023 (відповідно до штампу поштової служби) отримав ухвалу суду від 20.11.2023.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, клопотань до суду не подав.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил (далі - Університет) з 19.07.2019 року по 24.11.2021 року на посаді курсанта.

Відповідно до розділу II Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. № 1153/2008, Контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з ОСОБА_1 19.07.2019 року строком на термін навчання (5 років), за яким відповідач зобов`язався продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання.

Відповідно до п. 1 умов Контракту відповідач ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно бере на себе зобов`язання, в тому числі відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.

Контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем, був достроково розірваний на підставі рапорту відповідача від 09.09.2021, поданому у зв`язку з відмовою від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення навчального закладу.

Наказом Начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 23.11.2021 № 270 відповідача відраховано від подальшого навчання у зв`язку з розірванням контракту через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, та відповідно до пункту 36 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, з 24 листопада 2021 року. Стягнуто суму у розмірі 70 274 грн. 30 коп. за період навчання в університеті відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, та пункту 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Суму у розмірі 70 274 грн. 30 коп. внесено до книги обліку нестач університету. Видано атестати та з 24 листопада 2021 року виключено зі списків змінного складу університету, всіх видів забезпечення. Направлено для подальшого проходження строкової військової служби, у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Згідно довідки загального розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , № 944 від 20.11.2021 розрахована позивачем сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в навчальному закладі з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, склала 70 274 грн. 30 коп.

Відповідно до розрахунку:

Фактичні витрати, пов`язані з утриманням складають :

1. По грошовому забезпеченню 15809,75 грн,

2. По продовольчому забезпеченню - 31404,18 грн,

3. По речовому забезпеченню 12363,68 грн,

4. По медичному забезпеченню 1476,72 грн,

5. По перевезенню до місця щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку - 00 грн. 00 коп.

6. По оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 9219 грн. 87 коп.

Всього 70 274 грн. 30 коп.(Сімдесят тисяч двісті сімдесят чотири грн. 30 коп.).

Як вбачається з копії вказаної довідки, відповідача 23.11.2021 ознайомлено з загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ, про що свідчить підпис відповідача у графі про ознайомлення.

На момент розгляду справи наведені розрахунки відповідачем не оскаржувались, зазначена сума витрат відповідачем сплачена не була.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та доводам відповідача, суд виходить з такого.

Пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII).

Частинами першою, шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним із видів військової служби є навчання курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно із частиною третьою статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно із частиною десятою статті 25 Закону № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу визначено Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №964 від 12 липня 2006 року (далі - Порядок № 964).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 964 витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ та Службі зовнішньої розвідки.

За приписами пункту 4 Порядку № 964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Пунктом 8 Порядку № 964 передбачено, що сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з:

грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;

перевезенням до місця проведення щорічної основної та

канікулярної відпустки та у зворотному напрямку;

оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

На виконання пункту 3 Порядку № 964 видано наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, яким затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Наказ №419/831/240/605/537/219/534»).

Відповідно до п. 1.2 Наказу №419/831/240/605/537/219/534 зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.

Відповідно до п. 2.1 Наказу №419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.

Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців.

Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до п. 2.2 Наказу №419/831/240/605/537/219/534 після закінчення навчального року у наказі начальника ВНЗ про переведення курсантів на наступний курс навчання проти прізвища кожного курсанта проставляється загальна сума його утримання за цей рік відповідно до розрахунків, визначених пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах. Щорічні витяги з цих наказів долучаються до особової справи випускника ВНЗ.

Відповідно до п. 2.3 Наказу №419/831/240/605/537/219/534 у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ.

У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Відповідно до п. 3 Наказу №419/831/240/605/537/219/534 відшкодовані за утримання курсантів у ВНЗ кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження ВНЗ та витрати на утримання курсантів.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку, що у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом та проходження ним військової служби (навчання) на останнього покладаються відповідні обов`язки, передбачені чинним законодавством України та контрактом.

Так, у разі дострокового розірвання контракту, зокрема, через небажання продовжувати навчання, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що за умовами укладеного між відповідачем та позивачем контракту від 19 липня 2019 року відповідач зобов`язався відшкодувати МО України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходив військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

У період проходження військової служби (навчання) відповідачем виявлено небажання продовжувати навчання, про що подано рапорт, наказом від 23.11.2021 солдата ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту, через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, достроково розірваний контракт про навчання та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відтак, у відповідача виник обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

При цьому, як встановлено судом, у власноручно підписаному відповідачем контракті про проходження військової служби (навчання) вказувалося на обов`язок відповідача відшкодувати, відповідно до вимог Постанови №964, фактичні витрати за навчання в навчальному закладі, тобто ОСОБА_1 був обізнаний про наявність у нього обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі у разі дострокового розірвання з ним контракту з визначених підстав.

Разом з тим, суд звертає увагу, що за наведеного правового регулювання (частина десятою статті 25 Закону № 2232-XII та пункт 7 Порядку № 964) право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі № 340/685/19, від 10.10.2019 у справі № 140/721/19, від 28.05.2021 у справі № 320/7233/19.

При цьому, слід ураховувати, що у разі дострокового розірвання контракту з курсантом, саме вищий навчальний заклад здійснює розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до правил пунктів 2.1., 2.3 Порядку №419/831/240/605/537/219/534, про що складає відповідні довідки-розрахунки, а також зазначає суму відшкодування у наказі про звільнення курсанта.

Відтак, ураховуючи наведене вище нормативне регулювання та праворозуміння, правильне вирішення спору у справах з подібними правовідносинами залежить від того, чи було курсанта ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, здійсненим відповідно до приписів Порядку № 964 та Порядку №419/831/240/605/537/219/534, та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати.

Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавцем пов`язано можливість звернення уповноважених суб`єктів із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в Постанові від 28 травня 2021 року у справі №320/7233/19.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідача 23.11.2021 ознайомлено з загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 № 944 від 20.11.2021, про що свідчить підпис відповідача в графі про ознайомлення.

В той же час, у вказаному розрахунку відсутній підпис відповідача в графі, де зазначено «Зобов`язуюсь добровільно відшкодувати витрати на моє утримання в університеті не пізніше наказу про моє відрахування, курсант___», що з урахуванням того, що вказана графа є наступною після графи ознайомлення та знаходиться на одній сторінці з графою про ознайомлення, свідчить про фактичну відмову відповідача від добровільного відшкодування витрат на його утримання.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, позивачем доведено обставини відмови у добровільному відшкодуванні відповідачем заявлених витрат, згідно з пунктом 10 статті 25 Закону № 2232-XII та пунктом 7 Порядку № 964, відповідачем сума відшкодування не сплачена, а відтак позовні вимоги щодо стягнення вказаних витрат у судовому порядку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба () до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба () 70274,30 грн (сімдесят тисяч двісті сімдесят чотири гривні 30 копійок) на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16 січня 2024 року.

Суддя Білова О.В.