Справа № 520/33491/23
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 р. Справа № 520/33491/23

Харківський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лук`яненко М.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

1. визнати протиправною діяльність командира військової частини НОМЕР_1 по винесенню п.п 2, 3, 3.1, 3.2. наказу № 154 від 02.10.2022, якими ОСОБА_1 винесено догану і позбавлено додаткової винагороди за жовтень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» та премії в повному обсязі за жовтень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 260 від 07.06.2018 «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», скасувати п.п 2, 3, 3.1, 3.2. наказу № 154 від 02.10.2022 командира військової частини НОМЕР_1 ;

2. визнати протиправною діяльність командира військової частини НОМЕР_1 по винесенню п.п 2, 3, 3.1, 3.2. наказу № 237 від 07.11.2022, якими ОСОБА_1 винесено догану і позбавлено додаткової винагороди за вересень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» та премії в повному обсязі за вересень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 260 від 07.06.2018 «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», скасувати п.п 2, 3, 3.1, 3.2. наказу № 237 від 07.11.2022 командира військової частини НОМЕР_1 ;

3. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за вересень, жовтень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» та премію в повному обсязі за вересень, жовтень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 260 від 07.06.2018 «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 154 від 02.10.2022 року за результатами службового розслідування за фактом перебування в стані алкогольного сп`яніння на спостережному пункті притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення - догана, позбавлено премії та додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року за вересень місяць 2022 року в повному обсязі. Разом з цим, за даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП та постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті стоком на 7 діб.

Крім того, за результатами службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 №237 від 07.11.2022 за не своєчасне прибуття з відпустки військовослужбовця позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення - догана, позбавлено премії та додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року за жовтень місяць 2022 року в повному обсязі.

Зазначає, що згідно чинного законодавства військовослужбовець може бути позбавлений лише грошового забезпечення у вигляді премії, що включена до щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, а тому дії Відповідача щодо невиплати позивачу 100000 грн. передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, являються протиправними та порушують його право мирного володіння майном, а тому дії та рішення відповідача вважає протиправними, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 27.11.2023 відкрито спрощене провадження по справі відповідно до ч.3 статті 257 КАС України без виклику сторін в судове засідання, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження надіслано представникам сторін до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронного листа.

У встановлений судом строк, відповідач подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що у ході проведення службового розслідування встановлено факт перебування солдата ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджений його особистим рапортом вх.№2029 від 05.2022, актом огляду №1154 від 02.09.2022 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу вх. №1968 від 03.09.2022, протоколом ДНК-2.924 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП від 03.09.2022. Наказом №154 від 02.10.2022 на позивача накладено дисциплінарне стягнення передбачене п."б" ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з позбавленням додаткової винагороди за вересень 2022, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 та премії у повному обсязі за вересень 2022 передбаченої наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам". Оскільки в діях Позивача 02.09.2022 були наявні ознаки військового адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2022 ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 діб.

Крім того, 27.10.2022 солдат ОСОБА_1 своєчасно не повернувся з відпустки за сімейними обставинами. Повернувся в розташування частини лише 30.10.2023.

За вказаним фактом проведено службове розслідування. За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 237 від 07.11.2022, яким Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено йому Догану та позбавлено додаткової винагороди за жовтень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» та премії в повному обсязі за жовтень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 260 від 07.06.2018 «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та складено протокол про адміністративне правопорушення. Зазначений протокол розглянутий Слов`янським міськрайонним судом Донецької області і постановою від 08.02.2023 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (2465 грн.).

Таким чином, військовою частиною повністю доведено вину позивача та прийнято рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а отже відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до норм діючого законодавства.

Позивач скористався своїм правом та подав відповідь на відзив Відповідача, в якому зазначив, що у відзиві на позовну заяву представник військової частини НОМЕР_1 посилається на телефонограму Міністра оборони України від 25.02.2022 та телеграму Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1298 від 25.03.2022, де зазначається, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються особи, в тому числі які самовільно залишили військову частину, перебували у стані алкогольного сп`яніння тощо. Але, відповідно до пункту 8 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання. З питань забезпечення організаційних заходів в апараті Міноборони Міністр видає директиви, а з питань реформування та розвитку Збройних Сил, їх бойової і мобілізаційної готовності, оперативної та бойової підготовки, здійснення організаційних заходів та інспектування - спільні з начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил накази і директиви. Тобто, з метою реалізації наданих повноважень Міністр оборони та очолюване ним міністерство видають накази та директиви. Натомість телеграма Міністра оборони України від 25.03.2022 не є нормативно правовими актами і не можуть застосовуватися при оцінці вказаних у позовній заяві правовідносинах. Крім того, зазначив, що ст. 15 КУпАП встановлює відповідальність військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень. З аналізу вказаної норми законодавства, вбачається, що за скоєння правопорушень, передбачених ст. ст. 172-20 ч. 3, 172-11 ч. 4 КУпАП, військовослужбовці несуть виключно адміністративну відповідальність. А отже, одночасне притягнення військовослужбовця ОСОБА_1 до адміністративної, дисциплінарної і матеріально відповідальності протирічить вимогам ст. 15 КУпАП та ст. 61 Конституції України.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 з 01.03.2022.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач з 01.03.2022 року проходить військову службу, перебуваючи у складі відповідача, серед іншого і у районах ведення бойових дій та отримує окрім щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення і одноразові додаткові виплати згідно Постанови у розмірі 100000 грн. Однак за вересень і жовтень він зазначені додаткові виплати не отримав.

02.09.2022 солдат ОСОБА_1 на спостережному пункті перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до Акту огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу №1154 від 02.09.2022, встановлено, що солдат ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, за даними теста на алкоголь №5718 на приладі "Алконт-М" від 02.09.2022 з позитивним результатом - 2,09 промілє.

З пояснень наданих під час службового розслідування та рапорту від 02.09.2022 судом встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував факту перебування в нетверезому стані.

Крім того, в протоколі ДНК2/924 ВІД 03.09.2022 в графі " підпис військовослужбовця, що притягується до адміністративної відповідальності" стоїть підпис Позивача про ознайомлення.

Наказом командиру військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №172 від 04.09.2022 призначено службове розслідування за фактом вчинення правопорушення.

За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 154 від 02.10.2022.

У наказі зазначено: п. 2 за вчинення правопорушення, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 11, 13, 16, ч. 1 ст. 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, наказу МОУ від 30.04.2017 № 233 «Про заходи щодо попередження пияцтва та впровадження здорового способу життя» накласти дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «б» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «Догана» на номера обслуги протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;

п. 3 Тимчасово виконуючому обов`язки помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби:

- п. 3.1. не виплачувати додаткову винагороду за вересень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» та телеграми Міністра оборони України Резнікова О. від 25.03.2022 (вх. № 223 від 26.03.2022) номеру обслуги протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;

- п. 3.2. не виплачувати премію в повному обсязі за вересень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 260 від 07.06.2018 «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» номеру обслуги протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .

Разом з цим, стосовно ОСОБА_1 за вказаним вище фактом складений протокол про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, з яким він ознаймлений, про що свідчить його підпис у відповідній графі.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2022 ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 діб.

Крім того, 27.10.2022 солдат ОСОБА_1 своєчасно не повернувся з відпустки за сімейними обставинами. Повернувся в розташування частини лише 30.10.2023.

За вказаним фактом проведено службове розслідування, за результатами якого командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 237 від 07.11.2022.

У наказі зазначено:

п. 2 за вчинення правопорушення, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 11, 16, ч. 1 ст. 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч. 4 ст. 172-11 КУпАП накласти дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «б» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «Догана» на номера обслуги протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;

п. 3 Тимчасово виконуючому обов`язки помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби:

- п. 3.1. не виплачувати додаткову винагороду за жовтень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» та телеграми Міністра оборони України Резнікова О. від 25.03.2022 (вх. № 223 від 26.03.2022) номеру обслуги протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;

- п. 3.2. не виплачувати премію в повному обсязі за жовтень 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 260 від 07.06.2018 «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» номеру обслуги протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;

п. 6 Посадовій особі військової частини НОМЕР_1 скласти адміністративний протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та надіслати його до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Зазначений протокол розглянутий Слов`янським міськрайонним судом Донецької області і постановою від 08.02.2023 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (2465 грн.).

З протоколом від 03.12.2022 ОСОБА_3 ознайомлений про що свідчить його власний підпис в графі "підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності".

Зазначаючи що він не був ознайомлений ані з наказом про призначення службового розслідування, а ні з результатами службового розслідування та не погоджуючись з одночасним притягненням до адміністративної, дисциплінарної і матеріальної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частин першої, другої статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Так, за приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту, серед іншого, передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Відповідно до вимог ст.97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (ст.98 Дисциплінарного статуту).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої безпеки, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).

Згідно ст. 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Абзацами 2, 4 ст.11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно ст.26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже аналізуючи наведені норми, суд приходить до переконання, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими ст.48 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців може, серед іншого, бути накладене дисциплінарне стягнення: б) догана.

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Як встановлено з матеріалів справи, військовою частиною НОМЕР_1 прийнято рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності позивача, що оформлено наказом командира військової частини НОМЕР_1 02.10.2022 №154 «Про результати службового розслідування за фактом перебування в нетверезому стані ОСОБА_1 ».

Суд враховує, що правову оцінку складу адміністративному правопорушенню за частиною третьою статті 172-20 КУпАП надано судовим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2022, яким ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 діб.

Згідно вказаного рішення суду встановлено факт перебування позивача 02 вересня 2022 року о 20 год. 00 хв. в стані алкогольного сп`яніння, під час дії воєнного стану. Вина правопорушника ОСОБА_1 стверджується матеріалами справи, зокрема висновком №891 медичного огляду для встановлення факту вживання алкогольних напоїв та стану алкогольного сп`яніння від 02.09.2022 року, письмовими поясненнями Позивача, який провину свою визнав і не заперечував факту вживання алкогольних напоїв.

Крім того, положеннями п. 18 ст. 10 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям може відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення, тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець, враховуючи обмеження визначенні п. 17 цієї статті, а саме: "в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів".

Водночас реалізація такої можливості вимагає дотримання певного механізму визначеного, зокрема, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (зі змінами).

Військовослужбовець, який не вибув до зазначеного в рапорті місця проведення відпустки або не в змозі надати підтвердження постановки на облік, прибуває до військової частини наступного дня після закінчення строку відпустки, визначеного пунктами 1, 12, 18 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Позивач подав рапорт про надання відпустки за сімейними обставинами з 22.10.2022 року.

Наказом командира військової частини від 22.10.2022 р. Позивачу надано відпустку за сімейними обставинами терміном із 22.10.2022 по 27.10.2022.

Однак до військової частини солдат ОСОБА_1 повернувся 30.10.2022.

30.10.2022 ОСОБА_1 надано пояснення, відповідно до яких останній вчасно не прибув до військової частини через бажання знайти зниклого старшину у місті Краматорськ та через сімейні обставини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №304 від 28.10.2022 року наказано, зокрема, провести службове розслідування за фактом вчинення правопорушення солдатом ОСОБА_1 .

Відповідно до Акту службового розслідування від 07.11.2022 встановлено зокрема, що невчасно прибувши з відпустки за сімейними обставинами солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст - 11, 16, ч.1 ст.ст.127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV. Причинами та умовами, що сприяли даній події є низькі особисті моральні якості, відсутність відповідальності за свої дії під час несення військової служби в умовах воєнного стану. Окрім того, у діях штаб - солдата ОСОБА_1 наявні ознаки вчинення ним військового адміністративного правопорушення передбаченого частиною 4 статті 17211 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме не з`явлення з відпустки на службу без поважних причин. Обтяжуючими обставинами вчиненого військового адміністративного правопорушення є вчинення даного правопорушення в умовах особливого періоду та військового стану. За порушення вимог cт.cт. 11, 16, ч.1 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.4 статті 17211 Кодексу України про адміністративне правопорушення, накласти дисциплінарне стягнення передбачене п."б" ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - Догана на номера обслуговування протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , огли, позбавити премії та додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 та наказу Міністра Оборони України №260 від 07.06.2018 за жовтень місяць 2022 року в повному обсязі.

За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 237 від 07.11.2022, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення - Догана позбавлено премії та додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року та наказу Міністра Оборони України №260 від 07.06.2018 за жовтень місяць 2022 року.

Як підтверджено матеріалами справи, позивача солдата ОСОБА_1 , огли притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення за порушенням ним вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у зв`язку із самовільним не з`явленням на військову службу у військову частину НОМЕР_1 після наданої йому відпустки за сімейними обставинами.

Військовослужбовець, солдат ОСОБА_1 погодився і не заперечував факту несвоєчасного прибуття з відпустки до військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду та військового стану у зоні проведення операції об`єднаних сил, у своїх пояснення від 30.10.2022 причиною невчасного прибуття зазначив бажання знайти зниклого старшину роти в м.Краматорськ та супроводження хворого родича до лікарні.

Однак, невчасне повернення ОСОБА_1 з відпустки у зв`язку із бажанням знайти зниклого старшину роти в м.Краматорськ та супроводження хворого родича до лікарні не є поважними причинами вчиненого ним правопорушення, а доказів які б підтверджували законність його відсутності на військовій службі Позивач не надав.

Оцінивши в сукупності докази у справі, зваживши на всі аргументи та доводи сторін, суд встановив, що командир військової частини НОМЕР_1 , приймаючи оскаржувані рішення, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, з дотриманням принципу пропорційності в застосуванні дисциплінарного стягнення, оспорюване рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких Відповідач дійшов правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення саме у виді догани.

Зазначений протокол розглянутий Слов`янським міськрайонним судом Донецької області і постановою від 08.02.2023 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 17211 КУпАП.

Суд враховує, що правову оцінку складу адміністративному правопорушенню за частиною четвертою статті 172-11 КУпАП надано Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 17211 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (2465 грн.).

Згідно вказаної Постанови судом встановлено факт несвоєчасного прибуття з відпустки військовослужбовця ОСОБА_1 , під час дії воєнного стану. Вина правопорушника ОСОБА_1 стверджується матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями Позивача, який провину свою визнав і не заперечував факту несвоєчасного прибуття з відпустки.

Разом з цим, як зазначалось вище, стосовно ОСОБА_1 за фактом знаходження у стані алкогольного сп`яніння складено протокол про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17220 КУпАП, за результатами розгляду якого Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2022 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 діб.

Згідно вказаної Постанови судом встановлено факт знаходження у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , під час дії воєнного стану. Вина правопорушника ОСОБА_1 стверджується матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями Позивача, який провину свою визнав і не заперечував факту вживання спиртних напоїв, Актом огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу №1154 від 02.09.2022 , тестом на алкоголь №5718 на приладі "Алконт-М" від 02.09.2022 з позитивним результатом - 2,09 промілє.

Відповідно до частини 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 6 статті 78 КАС України, передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про підтвердження факту вчинення дисциплінарних правопорушення, а відтак у відповідача були наявні підстави для винесення оскаржуваних наказів.

Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Відповідно до вимог п. 2 розділу VI Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Аналізуючи оскаржувані накази №154 від 02.10.2022 р. та №237 від 07.11.2022 «Про результати проведення службового розслідування» в частині, що стосуються притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, в тому числі і в частині позбавлення позивача премії та додаткової винагороди, та процедуру проведення службового розслідування, а саме: відсутність відомостей щодо ознайомлення Позивача із результатами службового розслідування, суд дійшов висновку, що така процедура не дотримана відповідачем

Поряд із цим, суд зазначає, що в рамках даної конкретної справи, факт вчинення дисциплінарних проступку є зафіксованим і є доведеним та підтверджується не тільки рапортами Позивача, матеріалами службового розслідування, а і постановами Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2023 та Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а отже виявлені судом порушення порядку проведення та ознайомлення з результатами службового розслідування не невілюють сам факт вчинення дисциплінарного проступку і при оцінці процедури призначення, проведення та фіксування результатів службового розслідування, суд враховує, що окремі процедурні порушення при їх проведені не є такими, що мають вплив на його висновки та не можуть бути підставою для скасування наказів про результати проведення службового розслідування в повному обсязі.

Таким тином, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення за вчинення виявленого порушення, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Аналогічний висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення викладений Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №813/3020/16 провадження 9901/22208/18).

Щодо невиплати премії та додаткової винагороди відповідно до наказу №168 та 260 суд зазначає наступне:

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзац 3 пункту 1 Постанови вказує, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Водночас, пунктом 21 встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022 (далі - окреме доручення).

Відповідно до ч.2 п.5 окремого доручення, виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини.

Змістом п.9 окремого доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які: 9.4. Самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника); за вживання алкогольних напоїв ( наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, у випадку самовільного залишення військовослужбовцем військової частини, місця служби або дезертирування, а також за вживання алкогольних напоїв на території військової частини як у службовий так і в позаслужбовий час - такий військовослужбовець не включається до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень.

Отже, як вище встановлено судом, підставою для позбавлення позивача виплати щомісячної додаткової грошової винагороди слугувало його перебування у нетверезому стані та самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, місця служби або дезертирування, що виявилося у свідомому невчасному поверненні позивача до ВЧ НОМЕР_1 не у строки зазначені у Наказі про надання відпустки ОСОБА_1 .

Поряд із цим суд зазначає, що Наказом від 07.06.2018 №260, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за N 745/32197 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі Наказ №260) визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 2 Наказу №260 передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

У п.5 ХУІ наказу №260 визначено: військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення; за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

А отже, спірні накази в частині позбавлення позивача щомісячної премії - є правомірними.

Щодо незгоди позивача, із застосуванням до нього відразу дисциплінарного адміністративного і матеріального покарання, суд зазначає наступне:

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 26 Статуту №548-ХІV визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як убачається з ст.27 Статуту №548-ХІV, військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення.

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що Позивач був правомірно притягнутий до дисциплінарної та адміністративної та матеріальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність прийняття наказів від наказу № 154 від 02.10.2022 та№237 від 07.11.2022 командира військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

За таких обставин підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.О.Лук`яненко