Справа № 564/4041/23
Суддя: Олійник П. В.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4041/23

09 січня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Зберун К. Ф.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ольшицького В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просить суд, поновити строк на оскарження постанови №94 від 20.10.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 3400 грн., визнати протиправною та скасувати постанову №94 від 20.10.2023 про накладення напозивача адміністративного стягнення за ч.2 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 3400 грн., провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.2 ст.210-1 КУпАП закрити та судові витрати у розмірі 1073, 60 грн. покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначає, що 20.10.2023 року тимчасово виконуючим обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №94 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративної правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 3400 грн. штрафу. Однак вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки жодних повісток від відповідача чи повідомлень на роботі про виклик не отримував та свій підпис не ставив.

В судовому засіданні позивач, позов підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволеня позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що 20.10.2023 року тимчасово виконуючим обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №94 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративної правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 3400 грн. штрафу.

З даної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а саме будучи належним чином оповіщеним про явку на 06.10.2023, що підтверджено його особиста підписом у розписці повістки (актом про проведення оповіщені військовозобов`язаного, наказом підприємства, установи чи організації про оповіщення працівників), не прибув за викликом до другого відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України«Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з ч.8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 Додатку 2 до Порядкуорганізації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022року №1487,призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

У протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, при викладенні фактичних обставин вчиненого правопорушення чітко не зазначено, яким документом був повідомлений ОСОБА_1 про виклик на 06.10.2023 року.

Натомість відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2020 року №759/5435/16-к повістка повинна бути вручена військовозобов`язаному особисто.

Такий висновок Верховного Суду підтверджується також і тим, що з аналізу положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України«Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, слідує, що жоден з вказаних нормативних актів не передбачають можливість виклику військовозобов`язаного через засоби зв`язку, месенджери, тощо. Як наслідок цього, вказані нормативні акти не визнають виклик військовозобов`язаного таким чином належним.

Натомість Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, передбачає вручення уповноваженими на те особами повістки під особистий підпис військовозобов`язаного.

В даному випадку суду не надані докази того, що повістку про необхідність явки позивача до 2 відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 на 06.10.2023 року він отримав особисто під підпис, що є обов`язковою умовою для притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за неявку за таким викликом.

Як наслідок цього, і притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаних обставин не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в п`ять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав 27.11.2023 року, однак відзив на позовну заяву подано до суду 04.12.2023 року. Суд констатує, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо неможливості подання до суду відзиву на позовну заяву у строк, установлений судом.

Таким чином суд не приймає до уваги відзив на адміністративний позов, так як даний відзив подано з порушенням строку визначеного судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Будь-яких доказів відповідачем суду не надано, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.286КАС України, яка є спеціальною нормою до даних правовідносин, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі "Єрохіна проти України" від 15.02.2013).

Наявна у справі оскаржувана постанова не дає суду підстав позасумнівом зробити однозначний висновок про те, що позивач допустив правопорушення,передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Пунктом першим статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, всупереч ст. 77 КАС України, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість винесеної постанови та не спростовано доводів позивача, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Вимога позову про визнання протиправною постанови по справі про адміністративне правопорушення, виходячи зі змісту ч.3 ст. 286 КАС України, яка є спеціальною нормою до даних правовідносин, не підлягає задоволенню, оскільки виходить за межі прав суду при розгляді даної категорії справ.

Щодо строку на оскарження постанови, суд вважає за можливе поновити позивачу цей строк , оскільки позивач фактично поштою 02.11.2023 року, про що зроблено відмітку у поштовому відправленні..

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З фіксального чеку АТ "Укрпошта" № від 13.11.2023 вбачається, що позивач за подання до суду адміністративного позову сплатив судовій збір у розмірі 1073,60 грн, таким чином позивачу слід повернути надлишково сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 122, 245-249, 251, 252, 256, 268, 279, 283, 284, 293 КУпАП, ст. ст. 12, 72-79, 90, 139, 244-246, 250, 262, 271, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення № 94 від 20.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 надлишково сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. згідно квитанції ПН 55 від 13.11.2023 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2.

Повний текст рішення виготовлено 15.01.2024 року.

СуддяП. В. Олійник