Справа № 160/26113/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
10 жовтня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ТОВ «ТД «Марафон» (далі по тексту - позивач) до Дніпровської митниці (далі по тексу - відповідач), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості № UA110130/2023/000163/1 від 19.09.2023.
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2023/000672 від 19.09.2023
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.09.2023 з метою оформлення ввезення товару, придбаного у межах контракту № 16/26 від 02.06.2016, ним до Дніпровської митниці були надані усі необхідні документи на підтвердження задекларованої митної вартості. Проте, у оформленні товару за першим методом (за ціною договору) митним органом було відмовлено з посиланням на наявність у наданих позивачем документах розбіжностей, що стало підставою для витребування митним органом відповідних документів. Стверджуючи, про відсутність вказаних розбіжностей у наданих до митного органу документах, безпідставність вимог відповідача щодо надання додаткових документів, а також повного підтвердження наданими до митного органу документами митної вартості товару, позивач зазначив про протиправність спірних рішень та необхідність їх скасування.
Ухвалою від 18.10.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд якої призначив в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи це наявністю законодавчо визначених підстав, передбачених, зокрема ч. 3 ст. 53 МК України, для витребування у позивача при митному оформленні додаткових документів, а саме наявністю розбіжностей у поданих позивачем до митного оформлення документах щодо визначення митної вартості задекларованого товару. Вказав на обґрунтованість оскаржуваних рішень, а також правомірність визначення митної вартості товару за шостим резервним методом.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
02.06.2016 між компанією-нерезидентом Tapadia Polyesters Pvt Ltd (Продавець) та ТОВ «ТД «Марафон» (Покупець) було укладено контракт № 16/26, згідно розділу першого якого Продавець продає, а Покупець купує ПЕТ плівку (далі - товар) країни походження Індія, партіями, постачання яких узгоджується та підписується у специфікаціях, що є невід`ємними частинами контракту.
Згідно п. 4.2 контракту, ціна товару включає вартість товару, пакування, маркування, оформлення та пересилки вантажних документів, оформлення телекс-релізу, а також доставки товару в порт призначення та морського страхування, що покриває 110 % інвойсної вартості товару.
На виконання вказаного контракту, специфікацією № 31 від 05.06.2023 сторони погодили поставку товару у кількості 19 600 кг. на загальну суму 29 896 дол. США, у тому числі:
- плівки марки РС-01 (товщина 12 мікрон, ширина 740, 760, 780, 800, 820, 840, 860, 900 мм) у загальній кількості 8 000 кг загальною вартістю 11 920 дол. США
- плівки марки PT (товщина 10 та 12 мікрон, ширина 580, 590, 600 мм) у загальній кількості 9 000 кг загальною вартістю 13 460 дол. США;
- плівки марки PR (товщина 30 мікрон, ширина 1 040 мм) у кількості 2 000 кг загальною вартістю 2 920 дол. США;
- плівки HFM(TG 15) (товщина 12 мікрон, ширина 740 мм) у кількості 2 000 кг загальною вартістю 3 580 дол. США;
- плівки РСМ-01 (товщина 13 мікрон, ширина 960 мм) у кількості по 600 кг загальною вартістю 1 596 дол. США.
Відповідно, продавцем на адресу покупця 06.06.2023 було виставлено проформу інвойс № 06-23/001_VI на суму 29 896 дол. США. Зазначеним інвойсом визначено порядок оплати, а саме: 40% передоплати та 60 % протягом семи днів після відвантаження товару.
Разом із цим, пунктами 2.2, 4.5 контракту передбачено, що кількість товару за марками та розмірами в кожній партії фіксується сторонами в специфікаціях. Допускається відхилення фактичної кількості товару від кількості, зафіксованої в специфікації, в межах +/- 10%.
За фактом відвантаження та зваження товару, враховуючи його специфіку, Продавець відвантажив на адресу Покупця визначений специфікацію № 31 від 05.06.2023 до контракту
№ 16/26 від 02.06.2016 товар у загальній кількості не 19 600 кг., як то визначено вказаною специфікацією, а 19 060 кг, що не суперечить положенням п. 2.2, п. 4.5 контракту.
З огляду на це продавцем на адресу покупця було виставлено комерційний інвойс
№ TPPL/0662/23-24 від 02.07.2023 за фактично відвантажений товар виходячи з його фактичної кількості 19 060 кг., на суму 29 348,93 дол. США.
Вказана вартість товару, враховуючи умови п. 4.4 контракту, була оплачена ТОВ «ТД «Марафон» за умовами, що визначені проформою інвойсом № 06-23/001_VI від 06.06.2023, що підтверджено повідомленнями міжнародної міжбанківської системи передачі інформації та здійснення платежів SWIFT:
- 13.06.2023 у сумі 11 958,40 дол. США виходячи з вартості товару, що визначена специфікацією № 31 від 05.06.2023, та що становить 40% попередньої оплати (40 % від суми специфікації 29 896 дол. США);
- 09.08.2023 у сумі 17 390,53 дол. США виходячи з суми комерційного інвойсу
№ TPPL/0662/23-24 від 02.07.2023 враховуючи фактичну кількість товару по факту його відвантаження, яка визначається як різниця сум: 29 348,93 дол. США (вартість згідно інвойсу) 11 958,40 дол. США (сума попередньої оплати у розмірі 40% за специфікацією № 31 від 05.06.2023).
На підтвердження вказаної вартості товару, ТОВ «ТД «Марафон» надані наступні документи (гр. 44 декларації):
- Сертифікати аналізу від 02.07.2023 з перекладом
- Пакувальний лист від 02.07.2023
- Проформа інвойс № 06-23/001_VI від 06.06.2023
- Комерційний інвойс № TPPL/0662/23-24 від 02.07.2023 з перекладом
- Коносамент № MEDUIV658964 від 08.07.2023
- CMR № 2196 від 23.08.2023
- Супровідний документ Т1 № 23PL322010NS63S756 від 23.08.2023
- Платіжні доручення SWIFT на суму 11 958,40 дол. США від 13.06.2023 та SWIFT на суму 17 390,53 дол. США від 09.08.2023
- Рахунок на оплату № 240 від 24.08.2023
- Довідка про транспортні витрати б/н від 24.08.23
- Замовлення № 43 від 10.08.23
- Комерційна пропозиція /прайс лист від 06.06.2021 з перекладом
- Висновок Дніпропетровської ТПП № ГО-823 від 11.08.2023
- Страховий поліс № SBG-MC-P11-59-V01-10-11 від 12.07.2023 з перекладом
- Специфікація № 31 від 05.06.2023
- Контракт № 16/26 від 02.06.2023 та додатки до контракту
- Договір доручення № 27052022/3 від 27.05.2022
- Договір № 010620 від 01.06.2020
- Договір № 3055 від 20.08.2019
- Експортна митна декларація № 2199898 від 03.07.2023
Відповідач з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням частин 2 - 3 ст. 53 Митного кодексу України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язав декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
19.09.2023 відповідач виніс рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2023/000163/1, а також сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації № № UA110130/2023/000672, які є предметом оскарження у межах цієї адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Угодою по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ), Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VІ (далі МК УКраїни).
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
МК України встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.
Частиною 1 ст. 246 МК України визначено мету митного оформлення, яка полягає у забезпеченні дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно із ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
У відповідності до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення
Частиною 2 вказаної норми передбачено, що електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, на яку накладено електронний підпис, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.
Положеннями статей 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).
Згідно із ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами 4, 5 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобовязань продавця.
Частиною 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобовязаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ст. 52 Митного кодексу України).
Згідно із частинами 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до ч. 2 зазначеної статті є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України видно, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Ця норма кореспондується з положеннями ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 р. №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
При оформленні позивачем спірної партії товару застереження щодо застосування основного методу визначення митної вартості, визначені у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу були відсутні.
Частиною 2 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно із ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вказаною нормою закону чітко визначено підстави, за настання яких декларант зобов`язаний надати додаткові документи, а саме:
- наявність ознак підробки у наданих декларантом документах;
- відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;
- відсутність всіх відомостей, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.
При цьому, визначений ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України перелік підстав є вичерпним.
Зі змісту ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України слідує, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
З огляду на законодавчо встановлену компетенцію митного органу при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53 Кодексу) заборонено.
Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.08.2019 по справі № 804/9003/13-а, від 12.12.2019 по справі № 804/2957/17, від 13.08.2020 по справам № 815/3451/16, № 815/1935/16.
- Сертифікати аналізу від 02.07.2023 з перекладом
- Пакувальний лист від 02.07.2023
- Проформа інвойс № 06-23/001_VI від 06.06.2023
- Комерційний інвойс № TPPL/0662/23-24 від 02.07.2023 з перекладом
- Коносамент № MEDUIV658964 від 08.07.2023
- CMR № 2196 від 23.08.2023
- Супровідний документ Т1 № 23PL322010NS63S756 від 23.08.2023
- Платіжні доручення SWIFT на суму 11 958,40 дол. США від 13.06.2023 та SWIFT на суму 17 390,53 дол. США від 09.08.2023
- Рахунок на оплату № 240 від 24.08.2023
- Довідка про транспортні витрати б/н від 24.08.23
- Замовлення № 43 від 10.08.23
- Комерційна пропозиція /прайс лист від 06.06.2021 з перекладом
- Висновок Дніпропетровської ТПП № ГО-823 від 11.08.2023
- Страховий поліс № SBG-MC-P11-59-V01-10-11 від 12.07.2023 з перекладом
- Специфікація № 31 від 05.06.2023
- Контракт № 16/26 від 02.06.2023 та додатки до контракту
- Договір доручення № 27052022/3 від 27.05.2022
- Договір № 010620 від 01.06.2020
- Договір № 3055 від 20.08.2019
- Експортна митна декларація № 2199898 від 03.07.2023
Дослідивши вказані документи, суд погоджується з твердженням позивача, що зі змісту вказаних документів чітко видно числове визначення вартості товару, що була сплачена останнім на користь продавця компанією-нерезидентом Tapadia Polyesters Pvt Ltd.
Проте у повідомленні від 19.09.2023 відповідачем зазначено про необхідність надання позивачем додаткових документів посилаючись на те, що документи, які надані до митного оформлення товару, місять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена за товар.
У вказаному повідомленні відповідач зазначив про не підтвердження позивачем відповідними документами переміщення товару комбінованими видами транспорту, що, у свою чергу, суперечить правилам Інкотермс-2010.
Водночас зі змісту проформи-інвойсу № 06-23/001_VI від 06.06.2023 та комерційного інвойсу № TPPL/0662/23-24 від 02.07.2023 вбачається що порт відвантаження (Port of loading) «Any India port» (будь який порт Індії), «NHAVA SHEVA, INDIA», відповідно. Тобто, взаємовідносини між Продавцем та Покупцем починаються з моменту відвантаження товару у порту NHAVA SHEVA, INDIA. Відповідно, усі питання складових ціни товару мають місце з моменту відвантаження товару Продавцем на адресу Покупця. Переміщення Продавцем товару до порту відвантаження не є складовою взаємовідносин між Продавцем та Покупцем та не входить до сфери регулювання Контракту № 16/26 від 02.06.2016. Сертифікат про походження товару лише містить інформацію щодо походження товару. Проте, він не є документом, який регулює взаємовідносини між Продавцем та Покупцем. Водночас, контрактом № 16/26 від 02.06.2016 передбачено постачання лише морським транспортом, що відповідає даним, зазначеним у проформі-інвойсі № 06-23/001_VI від 06.06.2023 та комерційному інвойсі
№ TPPL/0662/23-24 від 02.07.2023.
Що стосується оплати транспортних послуг згідно із рахунку від 24.08.2023 № 240, варто дати визначення поставки на умовах CIF, страхування і фрахт (… назва порту призначення) це термін Інкотермс, означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. Тобто питання «переходу товару через поручні судна» - розвантаження є сферою відповідальності та оплати Продавця. А документом, що підтверджує у цьому випадку вартість товару є комерційний інвойс
№ TPPL/0662/23-24 від 02.07.2023, який містить дані, зокрема, щодо умови поставки товару виключно до місця відвантаження, а також вартості товару.
Стосовно зазначення митним органом у спірному рішенні інформації, що відповідно до замовлення від 10.08.2023 № 43 вартість послуг на умовах оплати 50% до виїзду контейнера з порту, 50 % упродовж 10 днів після вигрузки вантажу на склад клієнта, то це є незрозумілим, оскільки це є лише констатацією умов надання транспортно-експедиційних послуг у межах договору № 010620 від 01.06.2020, що зафіксовані заявкою від 10.08.2023 № 43, та жодним чином не свідчить про наявність будь-яких розбіжностей у наданих декларантом документах.
Щодо зауважень митного органу до змісту наданого позивачем прайс-листа, варто звернути увагу на постанову від 23.10.2023 у справі № 810/690/17, де Верховний Суд вказує, що прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, а також жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Стосовно зауважень митного органу до експертного висновку Дніпровської ТПП від 11.08.2023 № ГО-823, варто зазначити, що до компетенції митних органів при оформленні імпорту товару не входить трактування наданих декларантом документів, які складені відповідними компетентними органами. Окрім цього, факт виникнення сумнівів у митного органу щодо змісту висновку Дніпровської ТПП не має жодного відношення до числового визначення заявленої ТОВ «ТД «Марафон» митної вартості та не є підставою для відмови митним органом.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає про відсутність підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, для витребування у позивача при оформленні спірної МД додаткових документів, оскільки числове значення визначеної ним вартості товару було підтверджене наданими позивачем документами, які були подані для оформлення вказаної МД.
Згідно із ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зі змісту оскаржуваних рішень митного органу вбачається, що вони є взагалі не обґрунтованими, оскільки жодна з передбачених п. 1-4 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України обставин у них не зазначена.
Жодного зауваження щодо проведеного ТОВ «ТД «Марафон» розрахунку митної вартсоті оскаржуване рішення від 19.09.2023 не містить. Також, митним органом у вказаному рішенні не зазначено, які саме документи не були надані декларантом, які саме числові складові мали бути підтверджені такими документами, а також яких відомостей, що підтверджують саме числову складову заявленої декларантом митної вартості, не вистачає у наданих ТОВ «ТД «Марафон» документах.
Відповідно, рішення відповідача від 19.09.2023 не містить підстав неможливості застосування у цьому випадку основного (першого) методу визначення митної вартості товару за ціною договору. Відомості щодо надходження інформації від митних органів інших країн у оскаржуваному рішенні від 19.09.2023 також відсутня.
Зі змісту гр. 43 вказаної митної декларації, як і зі змісту оскаржуваного рішення відповідача від 19.09.2023, слідує, що відповідач застосував резервний метод визначення митної вартості товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняті митним органом письмові рішення про коригування заявленої митної вартості товарів мають містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно із ч. 3 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Втім зі змісту спірного рішення слідує, що митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарі передбачених п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України.
Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 08.02.2019 року у справі №825/648/17, від 26.05.2022 року у справі №560/355/19.
Зі змісту спірних рішень від 19.09.2023 видно, що митну вартість скориговано за інформацією попередніх оформлень з урахуванням характеристик товару до рівня ціни товару за митною декларацією № UA110110/236570 від 04.09.2023.
При цьому відповідач не зазначив, які складові числового значення товару та умови поставки були використані в якості джерела інформації, що унеможливлює перевірку обґрунтованості та допустимості вказаних даних.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд зробив висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір відповідно до платіжного доручення № 6451 від 04.10.2023 у сумі 5 368 грн.
За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача потрібно стягнути судові витрати у сумі 5 368 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості № UA110130/2023/000163/1 від 19.09.2023.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2023/000672 від 19.09.2023.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з перебуванням судді Ніколайчук С.В. у щорічній відпустці з 28.12.2023 року по 12.01.2024 року, справу розглянуто судом 15.01.2024 року.

Суддя С.В. Ніколайчук