Справа № 579/1890/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 січня 2024 р.Справа № 579/1890/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Кролевецького районного суду Сумської області від 02.10.2023 по справі № 579/1890/23 за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Житомирські області сержанта поліції Худієвої Оксани Володимирівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В с т а н о в и в:

Ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 02.10.2023 по справі № 579/1890/23 повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора УПП в Житомирські області сержанта поліції Худієвої О.В. про адміністративне правопорушення.

Копія судового рішення вручено позивачу 18.10.2023, відповідно до вимог п. 3 ч. 6 ст. 251 КАС України.

06.11.2023 позивачем подано апеляційну скаргу на судове рішення.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху; надано апелянту десятиденний строк, з часу отримання копії ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, - порушення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

05.01.2024 скаржник подає заяву про поновлення процесуального строку.

В обґрунтування заявленої заяви заявник вказує що строк на апеляційне оскарження, виходячи з фактичного отримання процесуального документу позивачем 18.10.2023, сплинув 03.11.2023. апеляційна скарга була подана 06.11.2023, тобто лише через три доби з поважних причин. До яких відноситься те, що 05.02.2023 між позивачем та командиром Добровольчого формування Кролевецької ОТГ № 1 «Тризуб» укладено контракт Добровольця про проходження військової служби у складі ДФТГ на три роки. Своєчасне звернення з апеляційною скаргою стало утрудненим у зв`язку з обумовленою обмеженістю доступу до нормативно-правової бази та оргтехнічним засобам, оскільки службові завдання виконуються за межами населених пунктів у польових умовах. Такі обсавини, об`єктично є непереробними, тобто не залежали від волевиявлення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлена заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частинами 5, 6 ст. 251 КАС України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня (ч. 5 ст. 251).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 295).

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 295 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи встановлено, що копію оскаржуваної ухвали позивачем отримано 18.10.2023, відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 251 КАС України.

Таким чином, останнім днем строку оскарження рішення першої інстанції є 02.11.2023. Апеляційна скарга подана 06.11.2023, тобто скаржником фактично пропущено чотири дні.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що однією з основних засад судочинства, визначеною п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

При цьому, КАС України одним із принципів здійснення адміністративного судочинства визначено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Даний принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.12.2012 року № 11 - рп/2012).

Постановою Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 визначено, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 22.07.2021 у справі № 340/141/21, від 16.09. 2021 у справі № 240/10995/20 та від 12.09.2022 у справі № 120/16601/21-а.

Суд також зауважив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 зазначеної Конвенції.

Постановою Великоі? палати Верховного Суду від 05.12.2018 в справі № П/9901/736/18 встановлено, що згідно з практикою Європеи?ського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенціі? про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірнии? формалізм при вирішенні питання щодо прии?няття скарги є порушенням права на справедливии? судовии? захист.

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачених статтею 6 Конвенції. Суд також зазначив, що мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Приходячи до висновку про задоволення заяви ГУ ДПС у Рівненській області у зв`язку із пропуском ним фактично трьох днів строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів вважає, що в даному випадку застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення заінтересованої особи права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд.

За наведеного, колегія суддів посилаючись на Верховний Суд дійшла висновку про поновлення ОСОБА_1 процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Кролевецького районного суду Сумської області від 02.10.2023 по справі № 579/1890/23.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, 293, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Кролевецького районного суду Сумської області від 02.10.2023 по справі № 579/1890/23 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Кролевецького районного суду Сумської області від 02.10.2023 по справі № 579/1890/23.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Мельнікова Л.В.
Судді Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.