Справа № 2-а-49/10
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 р.Справа № 2-а-49/10

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 по справі № 2-а-49/10

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та одноразової грошової допомоги

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою в порядку ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року шляхом здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням без будь-яких обмежень додаткових видів грошового забезпечення, наведених у довідці №6098/10/05-062 від 07.07.2010 року та документального підтвердження цього факту.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.10.2023 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.10.2023 року та задовольнити заяву позивача, подану в порядку ст.382 КАС України.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 року апеляційну скаргу задоволено частково. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 по справі № 2-а-49/10 змінено в частині мотивів її прийняття. В іншій частині ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 по справі №2-а-49/10 залишено без змін.

ОСОБА_1 подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 року, в якій заявник просить: вирішити питання щодо включення до перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року у справі №2-а-49/10 додаткових видів грошового забезпечення; повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2684,00 грн., як помилково сплачений.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з часу виникнення права на її призначення у розмірах відповідно до частини 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ не виконано. Вказує, що саме цей факт змусив позивача звернутися до суду з вимогою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року шляхом здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням без будь-яких обмежень додаткових видів грошового забезпечення, як це передбачає частина 3 статті 43 Закону №2262 XII. Стверджує, що позивач просив використати довідку №6098/10/05-062 від 07.07.2010 року для перерахунку пенсії, як засіб для виконання судового рішення, оскільки це єдиний документ у пенсійній справі, що містить в цифровому вигляді відомості про розмір додаткових видів грошового забезпечення. Наголошує, що суд зосередився на встановленні законності використання для перерахунку пенсії довідки з певним номером та питання факту включення/не включення до перерахунку пенсії щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, як це приписує закон та рішення суду, а відтак факт виконання рішення суду також не встановив. Тобто, з довідкою з певним номером суд визначився, а щодо позовної вимоги про включення до перерахунку пенсії щомісячних додаткових видів грошового забезпечення рішення судом не ухвалено, а тому суд має усунути цей недолік у додатковому рішенні. Щодо судових витрат зауважує, що на виконання ухвали від 06.11.2023 року позивачем сплачено судовий збір у в розмірі 2684,00 грн., що підтверджено квитанцією №, з наданням якої позивач просив суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Однак, судовий збір за звернення до суду із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, прийнятої за результатами розгляду заяви в порядку контролю за виконанням судового рішення, не підлягає сплаті, оскільки на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою.

Сторони по справі в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду заяви.

Сторони в судове засідання не з`вились, доказів неможливості взяття участі у судовому засіданні до суду сторонами не надано.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що КАС України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.01.2020 року по справі №9901/118/19.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, процесуальний інститут додаткового судового рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Разом з тим, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

При цьому, додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.

Додаткове рішення не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору, а так само, які вирішені не так, як вважає за потрібне сторона по справі.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.02.2023 року у справі №160/6209/21 та в ухвалі від 03.04.2023 року у справі №640/2656/21.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи в апеляційному порядку скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 по справі №2-а-49/10 та приймаючи за його наслідками постанову від 30.11.2023 року, дослідив усі питання, вимоги та клопотання позивача, що були ним заявлені та стосувались встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

При цьому, змінюючи ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.10.2023 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення, в частині мотивів її прийняття, суд апеляційної інстанції виходив з того, що постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року не містила зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області під час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 врахувати конкретні відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, зокрема, наведені у довідці №6098/10/05-062 від 07.07.2010 року. Суд дійшов висновку, що відповідачем виконано судове рішення, яке набрало законної сили, в межах, визначених постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року.

Проаналізувавши доводи та вимоги заяви позивача про ухвалення додаткового рішення суду, колегія суддів вважає, що останні зводяться виключно до незгоди із постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 року у даній справі, а вимоги - до скасування вказаної постанови та прийняття нової, щодо встановлення судового контролю.

Разом з цим, інститут додаткового судового рішення призначений для забезпечення повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок не розгляду окремих позовних вимог, клопотань у справі, питання про судові витрати, визначення способу виконання судового рішення.

При цьому, шляхом ухвалення додаткового судового рішення суд не може змінювати основне судове рішення по суті, а тим більше скасовувати його.

Колегія суддів зазначає, що наведені заявником вимоги, які на його думку не були вирішені судом, за своїм змістом не є вимогами, не вирішення яких потребує винесення додаткового рішення. Заява зводиться до пропозиції врахувати суб`єктивні судження позивача та задовольнити вимоги при розгляді поданої суду заяви.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що апеляційним судом уже була надана правова оцінка визначальним доводам позивача та його аргументам щодо встановлення судового контролю у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 року.

Таким чином, колегія суддів вважає заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання щодо включення до перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2010 року у справі №2-а-49/10 додаткових видів грошового забезпечення такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на відсутність підстав, передбаченних ч.1 ст.252 КАС України, для ухвалення додаткового рішення.

Щодо вимог заяви про ухвалення додаткового рішення в частині повернення ОСОБА_1 судового збору в сумі 2684,00 грн., як помилково сплаченого, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч.5 ст.7 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 року №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №1650/24182, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду.

Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Разом з тим, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.10.2023 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.382 КАС України, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено у 2023 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб: у місячному розмірі: з 1 січня - 2684,00 грн.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір сплачується у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Великою Палатою Верховного Суду уже вирішувалося питання сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Так, у пунктах 5.1., 5.2. постанови від 28.05.2018 року у справі №915/955/15 вказано, що підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у господарській справі, проте Закон №3674-VI у цій частині є універсальним і не розрізняє підходи до вирішення питання сплати судового збору залежно від юрисдикції.

У силу приписів п.1 ч 2 ст.45 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Тому, під час розгляду цієї справи мають враховуватися висновки Верховного Суду, висловлені саме у складі Великої Палати.

Аналогічна правова позиція щодо справляння судового збору за оскарження всіх ухвал суду першої інстанції, незалежно від того, чи передбачено Законом України "Про судовий збір" справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали, також викладена у постановах Верховного Суду від 15.06.2022 року у справі №280/4372/18, від 09.02.2023 у справі № 380/22710/21, від 09.02.2023 у справі № 120/3532/21-а, від 04.07.2023 року у справі №160/1712/21, від 14.12.2023 року у справі №400/1715/20.

Так, Верховний Суд в постанові від 09.02.2023 року у справі №120/3532/21 зазначив, що положення Закону стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали адміністративного суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що за подання апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.10.2023 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.382 КАС України, мав бути сплачений судовий збір, ставка якого становить 2684,00 грн.

За цим, відсутні правові підстави для повернення ОСОБА_1 судового збору в сумі 2684,00 грн., як помилково сплаченого.

Посилання заявника на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.01.2023 року у справі №240/17372/21, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у вказаній справі суд касаційної інстанції зробив висновки за інших фактичних обставин.

Крім того, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17, відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягають наведені вище саме судом апеляційної інстанції правові позиції Верховного Суду.

Таким чином, підстави для ухвалення додаткового рішення у справі відсутні, а тому заява позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С. Присяжнюк О.В.

Повний текст ухвали складено 16.01.2024 року