Справа № 183/7299/22
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
15 січня 2024 року м.Дніпросправа № 183/7299/22
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,
перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року у справі № 183/7299/22 (2-а/183/17/23) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції з вимогами про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач, через підсистему «Електронний Суд», подав апеляційну скаргу.
Ухвалою судді Третього апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року у справі № 183/7299/22 (2-а/183/17/23), наведені Департаментом патрульної поліції в поданій апеляційній скарзі. Апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року у справі № 183/7299/22 (2-а/183/17/23) була залишена без руху. Скаржнику був наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме, відповідачу запропоновано було надати документ про сплату судового збору та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, в якій вказати інші підстави для поновлення такого строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви.
Вказана ухвала надіслана скаржнику в його електронний кабінет та доставлена до електронного кабінету 26.12.2023, що підтверджується довідкою Третього апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах адміністративної справи.
У встановлений судом процесуальний строк, на виконання ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, відповідачем подано заяву про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору та про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.
В обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження рішення посилається на те, що первинна апеляційна скарга подана в межах строку встановленого ст.295 КАС України, але була повернута ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду, у зв`язку з несплатою судового збору. Скаржник бажає скористатись своїм правом на апеляційне оскарження та повторно подає апеляційну скаргу.
Розглянувши наведені скаржником у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстави, колегія суддів вважає, що вони не можуть бути визнані поважними, з огляду на наступне.
Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.4 ст.286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
З матеріалів справи встановлено, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку письмового провадження 28.06.2023. Разом з тим, апеляційну скаргу подано скаржником 29.11.2023, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленого ч.4 ст.286 КАС України.
Пунктом 1 частини 2 статті 295 КАС України визначено, що учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
17.07.2023 скаржник вперше звернувся з апеляційною скаргою на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.08.2023 апеляційну скаргу повернуто скаржнику, оскільки недоліки апеляційної скарги усунуто не було, а саме, не сплачено судовий збір.
Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 23.08.2023 про повернення апеляційної скарги в касаційному порядку оскаржена не була та є чинною.

29.11.2023 до суду першої інстанції повторно подана апеляційна скарга на рішення суду від 28.06.2023.

Слід звернути увагу, що оскільки ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 23.08.2023 про повернення апеляційної скарги у касаційному порядку не скасована та є чинною, то до повторно поданої апеляційної скарги застосовуються вимоги КАС України, як до нової апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з того, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на апеляційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Вказана правова позиція вказана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 КАС України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

При цьому, колегія суддів враховує те, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, зокрема, з метою забезпечення сплати судового збору. Скаржником не надано суду доказів щодо неможливості, з урахуванням введеного воєнного стану, здійснення ним перерозподілу коштів задля виконання вимог закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції, не заперечуючи проти права на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення, водночас зауважує, що таке право не є абсолютним.

Крім того, вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

До того ж повернення апеляційної скарги не зупиняє та не перериває строк на апеляційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є необґрунтованим, а підстави, вказані в клопотанні для поновлення строку на апеляційне оскарження, є неповажними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи наведене, заява Департаменту патрульної поліції про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору не підлягає розгляду.

Керуючись п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Департаменту патрульної поліції про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року у справі № 183/7299/22 (2-а/183/17/23) - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року у справі № 183/7299/22 (2-а/183/17/23).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст.325 КАС України та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак