Справа № 160/28038/23
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЕК ПРОДАКШН" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «СНЕК ПРОДАКШН» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Східного міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, у якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № 655/32-00-07-08-20 від 06.07.2023р., прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 2642-п від 30.05.2023р. було призначено фактичну перевірку ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН» за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Космічна, 3-Д. За підсумками вищевказаної перевірки було складено Акт № 000409 від 08.06.2023р. (номер реєстрації акта в органі ДПС за місцем державної реєстрації суб`єкта господарювання - № 2173/04/36/07/08/РРО/39293714, дата реєстрації - 09.06.2023р.), який був отриманий ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН» 21.06.2023 р. 12.07.2023р. Позивач отримав податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № 655/32-00-07-08-20 від 06.07.2023р. на суму 1 020,00 грн., яке прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі вищевказаного Акту перевірки. Зокрема, в ППР зазначено, що «платник податків не надав посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки». Позивач, вважає, що Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, всупереч встановленій ст. 86 ПКУ процедури, оформило ППР до розгляду заперечень ТОВ зазначивши, ніби вони взагалі не надавались, тобто порушив процедуру прийняття податкового повідомлення-рішення. А також зазначав на безпідставність проведеної перевірки та її висновків викладених у акті перевірки, без надання оцінки документам, яку були наданні позивачем, на вимогу контролюючого органу.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 31 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року клопотання Східного міжрегіонального управління державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.
23 листопада 2023 року через систему «Електронний суд» від позивач надійшла відповідь на відзив ГУ ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач зазначив, що з наказу про проведення фактичної перевірки № 2642-п від 30.05.2023 року неможливо ідентифікувати передбачену Податковим кодексом України підставу для призначення фактичної перевірки Позивача та чи дійсно в наявності була така інформація у розпорядженні контролюючого органу на час прийняття вказаного наказу, і чи саме ця інформація слугувала такою підставою. Позивач вважає, що оскільки наказ №2642-п від 30.05.2023р. не містить посилань на Доповідну записку в.о. начальника ГУ ДПС у Дніпропетровській області чи лист ДПС України, не можливо об`єктивно встановити чи стосуються вказані документи саме цієї фактичної перевірки. А відтак, відповідач провів фактичну перевірку, без наявності фактичних та правових підстав.
30 листопада 2023 року до суду надійшли заперечення ГУ ДПС у Дніпропетровській області на відповідь позивача, доводи яких відповідають доводам викладеним у відзиві на позовну заяву.
04 грудня 2023 року до суду надійшли письмові пояснення ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН», у яких зазначено, що у наказі Відповідач-2 посилався на п.п.80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 п.80.2 ст. 80 ПКУ, з доказів, ним же наданих в матеріали справи, а саме контрольного завдання та доповідної записки, ясно вбачається, що перевірка мала бути проведена на підставі того, що у контролюючого органу у наявності отримана в установленому законодавством порядку інформація про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (80.2.7 п.80.2 ст.80 ПКУ). Посилання на інші підставі є незаконними, на що ТОВ звертає увагу суду у своєму позові.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 30.05.2023 року № 2642-п призначено фактичну перевірку ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН» за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Космічна, 3-Д, з питань дотримання норм законодавства, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за період діяльності, згідно ст. 102 Податкового кодексу України, з 30.05.2023 року тривалістю на більше 10 діб.
В обґрунтування підстав призначення перевірки вказано: «Керуючись ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 на підставі пп. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7, 80.2. ст. 80, пп. 69.2, 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України» зі змінами та доповненнями.
31 травня 2023 року відповідачем була складена письмова вимога про надання платником податків документів за період з 01.01.2021 року по 31 травня 2023 року, у зв`язку з проведенням фактичної перевірки в строк до 01.06.2023 року 0 14-00, яка отримана представником ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН» (а.с. 121).
ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН» листом № 01/06/2023-1 від 01.06.2023 року, яке отримане відповідачем 01.06.2023 року, повідомило Головне управління ДПС у Дніпропетровській області стосовно запитуваних документів зазначених у вимозі, а саме в частині пунктів 1-16, зазначили, що виконати неможливо, оскільки ТОВ таких документів не складає, оскільки не здійснює відповідних операцій, щодо п. 19 зазначив, що не здійснює операції з торгівлі та розрахункових операцій з використанням РРО/ПРРО за адресою зазначеною в Наказі; щодо пункту 20 зазначив, що у ТОВ відсутні РРО, документи на «прибуття ТМЦ, ТТН» не можуть належати до предмету фактичної перевірки. В частині пунктів 21 - 22: повідомив, що за вказаною в Наказі адресою ТОВ не здійснює зберігання документів, що стосуються оформлення трудових правовідносин. Поточні документи зберігаються за зареєстрованим місцезнаходженням ТОВ (юридичною адресою). Але переважна більшість документів, у зв`язку з воєнним станом, введеним Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, вивезена на зберігання у більш надійне місце (щоб забезпечити схоронність, в першу чергу, тих документів, що в подальшому нададуть співробітникам право на пенсійне забезпечення, оскільки підтверджують трудовий стаж). Більш того, формулювання в частині «договори про трудові відносини з найманими працівниками або накази про прийняття на роботу, табелі робочого часу, відомість по виплаті заробітної плати» не є чітким, тому просимо конкретизувати запит в частині того, по яких співробітниках запитується ця інформація, а також за який період необхідно надати дані по виплаті заробітної плати (враховуючи, що заробітна плата за травень 2023 року в повному обсязі ще не виплачена - виплачувався лише аванс). Позивач надав витяг зі штатного розпису станом на 01.05.2023р. в розрізі адреси, зазначеної в Наказі та Договір оренди № 01/04/21 СП від 01.04.2021р. (а.с. 14-16).
За результатами фактичної перевірки складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 08.06.2023 року № 2173/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 , дата реєстрації - 09.06.2023р, яким зафіксовано результати перевірки господарської одиниці Склад, що розташований за адресою , м. Синельникове, вул. Космічна, 3-Д. Примірник зазначеного Акту ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН» (надалі - «ТОВ», «Позивач») отримало поштою 21.06.2023р. (а.с. 127).
У п.2.2.20 Акту перевірки зазначено, що в ході перевірки «не надано платником податків посадовим службовим особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме: відомість нарахування заробітної плати, залишки ТМЦ на складі адреса: м. Синельниково, вул. Космічна, 3-Д, каса підприємства, первинні касові документи».
Згідно висновку Акту перевірки зазначено, що перевіркою «встановлено порушення ТОВ вимог п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України».
Відповідачем складено акт № 000409/1 від 08 червня 2023 року про відмову від отримання акту (довідки) фактичної перевірки або неможливість його вручення та підписання, у якому зазначено, що посадові особи платника податків його законні представники відмовились від ознайомлення та підписання акту фактичної перевірки ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН» за адресою м. Дніпро, вул. Високовольтна, 24 (а.с. 126 зворот).
Позивач не погодившись із висновками акту перевірки № 2173/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 на правив на адресу Головного управлення ДПС у Дніпропетровській області 03 липня 2023 року свої заперечення на акт.
12.07.2023 р. позивач поштою отримав податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № 655/32-00-07-08-20 від 06.07.2023р. на суму 1 020,00 грн., прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі вищевказаного Акту перевірки, підставою для винесення, якого зазначив, що «платник податків не надав посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки». У графі стосовно надання заперечень зазначено «-».
Позивач не погодившись із податковим повідомленням-рішення форми «ПС» № 655/32-00-07-08-20 від 06.07.2023р. на суму 1 020,00 грн., звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами п.20.1.4 ч.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Пунктом 75.1.3 статті 75 Податкового кодексу встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України визначено порядок проведення фактичної перевірки.
Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з пунктом 80.2 статті 80 ПКУ фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1 пункту 80.2 статті 80 ПКУ);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПКУ);
письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПКУ);
неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПКУ);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПКУ);
у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПКУ (підпункт 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПКУ);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПКУ).
Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме спочатку провести податкову перевірку.
Суд зазначає, що для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись зазначеною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.
Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
При цьому, суд не повинен надавати оцінку правомірності оспорюваного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки, про що також неодноразово висловився Верховний Суд у своїх постановах від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18, від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.
Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
З аналізу наведених норм права слідує, що податкове законодавство надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення фактичної перевірки за наявності відповідних на те підстав (у спірному випадку на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України), та за умови прийняття відповідного наказу із зазначенням у ньому таких підстав на її проведення.
Як вбачається зі змісту наказу № 2642-п від 30.05.2023 фактичну перевірку «СНЕК ПРОДАКШН», призначено на підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2., 80.2.3, 80.2.7 п. 80.2 статті 80 пп. 69.2, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.
Проаналізувавши зміст наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.05.2023 № 2642к, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ не містить посилань на конкретну інформацію:
від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування;
про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. При цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав чітку мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.
Однак, як з`ясовано зі змісту доповідної записки, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області посилаючись на вимоги ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.3, п.80.2 ст.80 пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, призначило фактичну перевірку позивача, на підставі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про можливі порушення платником податків законодавства в частині проведення розрахункових операцій та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також фактів викладених в зверненні гр.
Проте, суд зауважує, що пп. 80.2.3, п.80.2 ст.80 XX Податкового кодексу, встановлено наявність письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Відповідачем суду доказів звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, як і інформації про можливі порушення платником податків законодавства в частині проведення розрахункових операцій та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, суду не надано.
За змістом вказаного наказу фактична перевірка ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН», призначена за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Космічна, 3-Д, «з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та відповідно до пп. 80.2.2., 80.2.3, 80.2.7 п. 80.2 статті 80 ПК України».
Передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктами 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 22.06.2021 року у справі №580/2615/21.
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (зокрема, постанови від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а, від 21 грудня 2022 року у справі №500/1331/21) формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки, кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.
Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 26.07.2023 року у справі № 280/4696/22.
Отже, посилання в наказі на одразу три підпункти 80.2.2., 80.2.3, 80.2.7 п. 80.2 статті 80 ПК України, із визначенням мети щодо здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензії, свідоцтва у тому числі, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин: з працівниками (найманими особами), не видається можливим ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення перевірки, що свідчить про його протиправність.
Суд також звертає увагу на інший аспект цієї обставини справи: згідно змісту п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України наказ про призначення фактичної перевірки має містити період діяльності, який буде перевірятися. В наказі відповідача від 30.05.2023 року у відповідній частині зазначено: «згідно ст. 102 Податкового кодексу України».
Аналізуючи положення статей 75, 80 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.
Однак, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для складання акту перевірки та можливого застосування на його підставі штрафних санкцій.
На переконання суду період перевірки діяльності платника податків під час прийняття рішення владним суб`єктом про призначення фактичної перевірки має розпочинатися, та у рішенні (наказі) такий період має визначатися, не раніше дати, з котрої контролюючий орган має обґрунтовані факти, відомості та документи про невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, якими встановлено або котрі свідчать про факти сумнівності тих чи інших операцій платника податків,- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, або не раніше дати прийняття рішення про проведення такої перевірки керівником у разі її призначення з підстави здійснення функцій.
У противному випадку не виключено зловживань стосовно безпідставної перевірки періоду, котрий визначається владним суб`єктом на власний розсуд під час призначення саме фактичної перевірки, що свідчить про підміну одного виду перевірки іншим, а саме - фактичної на документальну перевірку платника податків, підстави та порядок призначення якої є іншими та передбачені й врегульовані приписами ст. 78 Податкового кодексу України, що також протирічить правовій природі інституту фактичної перевірки.
Суд зазначає, що такий виклад періоду «згідно ст. 102 Податкового кодексу України» проведення перевірки не відповідає вимогам ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, передусім - п. 1-3, 5, 6, 8. Обраний відповідачем спосіб правозастосування позбавляє особу правової визначеності та є необґрунтованим, при цьому відповідачем не обґрунтовано також неможливості належним чином викласти період проведення перевірки.
Отже, суд вважає, що зазначення в спірному наказі перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, підстави, порядок призначення та проведення якої врегульовані іншими нормами Податкового кодексу України, а саме статтями 77-79 означеного Кодексу.
Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведення фактичної перевірки, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, суд дійшов висновку, що призначення згідно спірного наказу фактичної перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням вимог статей 80, 81 ПК України.
Окрім цього, зміст правозастосування Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.07.2023 року у справі №460/2663/22 вказує на те, що протиправність наказу про призначення перевірки є підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень навіть без визнання протиправним та скасування самого наказу про призначення перевірки.
Судом відхиляється відповідна судова практика, наведена відповідачем, оскільки найбільш актуальною та релевантною є судова практика, вказана в цьому рішенні.
Отже, суд визнає обґрунтованими доводи позивача щодо неналежного викладу правових підстав для призначення перевірки в наказі відповідача від 31.08.2022 року, в зв`язку з чим рішення, яке є безпосереднім наслідком проведеної на підставі вказаного наказу перевірки, підлягає скасуванню.
Так, порушенням контролюючого органу вимог законодавства щодо проведення перевірки як підставам позову суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Оскільки суд прийшов до висновку про протиправність рішень відповідача, що є предметом оскарження, з підстав порушення ним вимог законодавства щодо проведення перевірки, то це є достатньою підставою для задоволення позовних вимог.
Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Отже, з урахуванням того, що при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, суд вважає, що встановлені обставини щодо протиправності процедури призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято податкове повідомлення - рішення, що є предметом оскарження, є достатніми для висновку про протиправність такого податкового повідомлення-рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем вимог законодавства.
Аналогічний за змістом правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 22.09.2020 року по справі №520/8836/18. Також вказаний правовий висновок змістовно використано у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.12.2022 року по справі №804/7551/15.
Зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд не може переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.05.2022 року по справі №1.380.2019.002258.
У будь - якому випадку, першочерговим критерієм, за яким оцінюються акти контролюючого органу, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав. Тобто, обставини щодо дотримання контролюючим органом процедури призначення та проведення перевірки підлягають першочерговому дослідженню та встановленню.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 13.04.2023 року по справі №540/3549/20.
Отже, оскільки перевірка призначена з порушенням процедури, що судом визнано, висновки такої перевірки дослідженню не підлягають, а ухвалене Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків за результатами такої перевірки податкове повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
Подібні правові висновки містяться і в постановах Третього апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі №160/4991/23, від 14.09.2023 року у справі №160/669/23, від 16.08.2023 року у справі №280/847/22, від 02.08.2023 року у справі №160/651/23, від 12.01.2023 року у справі №160/9989/22, від 22.11.2022 року у справі №160/7891/22.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи наведені правові позиції суду касаційної інстанції, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Ураховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН» про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню, а рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків скасуванню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з перебуванням судді Коренева А.О. у щорічній відпустці, судове рішення ухвалене у перший робочий день судді 15.01.2024 року.
Керуючись ст. ст. ст. 9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 250 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СНЕК ПРОДАКШН» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 06 липня 2023 року № 655/32-00-0708-20 прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев