Справа № 420/1879/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/1879/23

Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П. Дата і місце ухвалення: 10.10.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи у 1-й дорожній клінічній лікарні м. Чити на посаді лікаря-анестезіолога з 21.01.1974р. по 23.03.1977р., у Роздільнянській районній лікарні на посаді лікаря-анестезіолога районної лікарні з 14.03.1977р. по 31.08.1977р., у Роздільнянській районній лікарні на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога з 06.09.1979р. по 01.06.1993р., в Об`єднанні пологового будинку №5 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії 01.01.2004р. по 22.02.2016р. та у комунальній установі «Міська клінічна лікарня №10» на посаді лікаря-анестезіолога відділення амбулаторного діалізу з 01.04.2016р. по 14.10.2021р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового стажу в подвійному розмірі:

з дати призначення пенсії з 02.10.2007р. - періодів роботи на посаді лікаря анестезіолога з у 1-й дорожній клінічній лікарні м. Чити на посаді лікаря-анестезіолога з 21.01.1974р. по 23.03.1977р., у Роздільнянській районній лікарні на посаді лікаря-анестезіолога районної лікарні з 14.03.1977р. по 31.08.1977р., у Роздільнянській районній лікарні на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога з 06.09.1979р. по 01.06.1993р., в Об`єднанні пологового будинку №5 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 01.01.2004р. по 31.12.2007р.;

з дати перерахунку пенсії з 01.01.2010р. - періоду роботи в Об`єднанні пологового будинку №5 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 01.01.2008р. по 31.12.2009р.;

з дати перерахунку пенсії з 01.01.2012р. - періоду роботи в Об`єднанні пологового будинку №5 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 01.01.2010р. по 31.12.2011р.;

з дати перерахунку пенсії з 01.01.2014р. - періоду роботи в Об`єднанні пологового будинку №5 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 01.01.2012р. по 31.12.2013р.;

з дати перерахунку пенсії з 01.03.2016р. - періоду роботи в Об`єднанні пологового будинку №5 на посаді лікаря анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 01.01.2014р. по 22.02.2016р.;

з дати перерахунку пенсії з 01.04.2018р. - періоду роботи у КУ «Міська клінічна лікарня №10» на посаді лікаря-анестезіолога відділення амбулаторного діалізу з 01.04.2016р. по 28.02.2018р.;

з дати перерахунку пенсії з 01.04.2020р. - періоду роботи у КУ «Міська клінічна лікарня №10» на посаді лікаря-анестезіолога відділення амбулаторного діалізу з 01.03.2018р. по 28.02.2020р.;

з дати перерахунку пенсії з 01.04.2022р. - періоду роботи у КУ «Міська клінічна лікарня №10» на посаді лікаря-анестезіолога відділення амбулаторного діалізу з 01.03.2020р. по 14.10.2021р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з жовтня 2007 року він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, обчислену виходячи із страхового стажу 67 років 10 місяців 15 днів. Після виходу на пенсію ОСОБА_1 продовжував працювати більше 14 років на посаді лікаря-анестезіолога, розмір пенсії збільшувався. При зверненні до територіального органу ПФУ щодо надання роз`яснення обчислення страхового стажу позивачу стало відомо, що відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до його страхового стажу враховано в подвійному розмірі лише період роботи з 01.06.1993р. по 31.12.2003р. у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії. Інші періоди роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря-анестезіолога не враховано Головним управлінням в подвійному розмірі, наслідком чого є отримання позивачем пенсії в заниженому розмірі. Такі дії відповідача ОСОБА_1 вважає неправомірними та зазначав, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано з набранням чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004р. Робота лікарем-анестезіологом у відділеннях лікарень чинним законодавством прирівняна до роботи в реанімаційних відділеннях, оскільки реанімаційне відділення, відділення анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії виконували та виконують абсолютно однакові функції. Загалом спірні періоди роботи становлять 35 років 28 днів, а при обчисленні їх в подвійному розмірі 70 років 01 місяць 26 днів, що значно впливає на розмір пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2023р. позов задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 21.01.1974р. по 23.03.1977р., з 14.03.1977р. по 31.08.1977р., з 06.09.1979р. по 01.06.1993р., з 01.01.2004р. по 22.02.2016р. та з 01.04.2016р. по 14.10.2021р.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періодів роботи з 21.01.1974р. по 23.03.1977р., з 14.03.1977р. по 31.08.1977р., з 06.09.1979р. по 01.06.1993р., з 01.01.2004р. по 22.02.2016р. та з 01.04.2016р. по 14.10.2021р.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 02.10.2007р., з 01.01.2010р., з 01.01.2012р., з 01.01.2014р., з 01.03.2016р., з 01.04.2018р., з 01.04.2020р., з 01.04.2022р. з урахуванням страхового стажу виходячи з подвійного розміру періодів роботи з з 21.01.1974р. по 23.03.1977р., з 14.03.1977р. по 31.08.1977р., з 06.09.1979р. по 01.06.1993р., з 01.01.2004р. по 22.02.2016р. та з 01.04.2016р. по 14.10.2021р.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 10.10.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на правомірність його дій щодо не зарахування в подвійному розмірі до страхового стажу періодів роботи позивача з 21.01.1974р. по 23.03.1977р. у 1-й дорожній клінічній лікарні м. Чити, з 14.03.1977р. по 31.08.1977р. та з 06.09.1979р. по 01.06.1993р. на посаді лікаря-анестезіолога та лікаря анестезіолога-реаніматолога у Роздільнянській районній лікарні, оскільки ОСОБА_1 працював в лікарнях без зазначення конкретного відділення.

Також, апелянт посилається на те, що судом залишено поза увагою положення абзацу другого частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004р. застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. А відтак, проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004р. немає правових підстав.

ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ГУ ПФУ в Одеській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що за своїм змістом апеляційна скарга відповідача є відтворенням змісту листа-відповіді від 27.01.2023р., надісланого територіальним органом ПФУ позивачу у відповідь на його заяву від 16.01.2023р. про здійснення перерахунку пенсії.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 02.10.2007р. ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, яка неодноразово перераховувалася. Пенсію позивачу обчислено виходячи із страхового стажу 67 років 10 місяців 15 днів.

16.01.2023р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просив перевірити пенсійну справу щодо правильності обчислення страхового стажу та заробітної плати, надати роз`яснення щодо обчислення страхового стажу, в тому числі в лікарняних закладах, надати копії довідок про періоди роботи в лікарняних закладах та про заробітну плату, які наявні в пенсійній справі, надати копії розрахунку стажу та розпорядження про призначення пенсії за віком у липні 2007 року, надати копії протоколів перерахунку пенсії за 2010, 2012, 2014, 2016, 2018, 2020, 2022 роки, надати роз`яснення щодо варіантів розрахунку заробітної плати при перерахунку пенсії у 2010, 2012, 2014, 2016, 2018, 2020, 2022 роках.

Листом від 27.01.2023р. за №1727-1084/К-02/8-1500/23 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило ОСОБА_1 , що страховий стаж до 01 січня 2004 року обчислюється з урахування норм статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пенсія за віком обчислена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі 67 років 10 місяців (стаж враховано по 31.10.2021р.), середньомісячній заробітній платі 13016,39 грн., визначеній за періоди з 01.06.1993р. по 31.05.1998р. згідно довідки про заробітну плату та з 01.07.2000р. по 31.12.2007р. згідно даних персоніфікованого обліку (коефіцієнт заробітку 2,10406), та її розмір становить 10164,47 грн., де: розмір пенсії за віком 8829,41 грн., доплата за понаднормовий стаж 42 роки 879,06 грн.; компенсаційна виплата 75-ти річним 456,00 грн.

До страхового стажу враховано період роботи 01.06.1993р. по 31.12.2003р. у відділенні анестезіології і інтенсивної терапії в подвійному розмірі відповідно до норм ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До страхового стажу в подвійному розмірі не враховано періоди роботи з 21.04.1974р. по 23.03.1977р. на посаді лікаря-анестезіолога в 1-й дорожній клінічній лікарні, з 14.03.1977р. по 31.08.1977р. та з 06.09.1979р. по 01.06.1993р. на посаді лікаря-анестезіолога та лікаря анестезіолога-реаніматолога в Роздільнянській центральній районній лікарні, оскільки заявник працював в лікарнях без зазначеного конкретного відділення.

Також, зазначено, що проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004р. немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Перерахунок пенсії по заробітній платі не проведено, оскільки зменшується коефіцієнт заробітної плати. Розрахунок пенсії відповідає вимогам чинного законодавства.

Вважаючи, що ГУ ПФУ в Одеській області не правильно обрахувало страховий стаж, внаслідок чого розмір пенсії не відповідає наявному стажу, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача, що відповідач протиправно не зарахував ОСОБА_1 до стажу у подвійному розмірі періоди його роботи з 21.01.1974р. по 23.03.1977р., з 14.03.1977р. по 31.08.1977р., з 06.09.1979р. по 01.06.1993р., з 01.01.2004р. по 22.02.2016р. та з 01.04.2016р. по 14.10.2021р. Суд зазначив, що робота на посаді лікаря-анестезіолога згідно функціональних обов`язків фактично прирівняна до роботи в реанімаційних відділеннях, а відсутність назви відділення не спростовує факту виконання позивачем роботи лікаря-анестезіолога. За висновками суду, Закон №1058-IV не установлює обмежень щодо застосування положень ст. 60 Закону №1788-XII стосовно обчислення пільгового стажу для призначення пенсії, а сама редакція ст. 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають пільговий характер роботи, визначаються Законом України від 05.11.1991р. №1788-XIІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст.60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно ч.4 ст.24 Закону №1058-IV пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

У спірних правовідносинах ГУ ПФУ в Одеській області не заперечує факт роботи ОСОБА_1 в Об`єднанні пологового будинку №5 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії 01.01.2004р. по 22.02.2016р. та у комунальній установі «Міська клінічна лікарня №10» на посаді лікаря-анестезіолога відділення амбулаторного діалізу з 01.04.2016р. по 14.10.2021р., а також надання позивачем належного документального підтвердження цій обставині.

Відповідач відмовив проводити обчислення стажу позивача в подвійному розмірі після 01.01.2004р., з посиланням на те, що це не передбачено статтею 24 Закону №1058-IV.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність таких дій відповідача, оскільки ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час, а положення ст.24 Закону №1058-IV не скасовують та не зупиняють її дію.

У постанові від 03.11.2021р. у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення», вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон України «Про пенсійне забезпечення» був прийнятий раніше за Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області щодо того, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі періоду його роботи в Об`єднанні пологового будинку №5 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії 01.01.2004р. по 22.02.2016р. та у комунальній установі «Міська клінічна лікарня №10» на посаді лікаря-анестезіолога відділення амбулаторного діалізу з 01.04.2016р. по 14.10.2021р. колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на не правильному тлумаченні норм чинного законодавства.

Як вже зазначалося, відмова ГУ ПФУ в Одеській області здійснити зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі періодів його роботи з 21.04.1974р. по 23.03.1977р. на посаді лікаря-анестезіолога в 1-й дорожній клінічній лікарні, з 14.03.1977р. по 31.08.1977р. та з 06.09.1979р. по 01.06.1993р. на посаді лікаря-анестезіолога та лікаря анестезіолога-реаніматолога в Роздільнянській центральній районній лікарні, обґрунтована тим, що позивач працював в лікарнях без зазначеного конкретного відділення.

Надаючи правову оцінку таким доводам відповідача колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 19.08.1965р. №605 «Про покращення анестезіологічного-реанімаційної служби в країні» в багатопрофільних республіканських, крайових та обласних лікарнях можуть організовуватись палати для реанімації та інтенсивної терапії.

Наказом Міністерства охорони здоров`я СРСР «Про подальше вдосконалення анестезіолого-реанімаційної допомоги населенню» №841 від 11.06.1986р. затверджено Положення про відділення (групу) анестезіології-реанімації лікувально-профілактичного закладу, згідно якого у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували: відділення (групи) анестезіології - реанімації, відділення реанімації та інтенсивної терапії, палати для реанімації та інтенсивної терапії.

На підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України №303 від 08.10.1997р. проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

У листі Міністерства охорони здоров`я України від 08.12.2006р. №10.01.09/2209 адресованому Пенсійному фонду України щодо віднесення окремих структурних підрозділів охорони здоров`я до відділень реанімації, робота в яких відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, вказано, що відповідно до наказу МОЗ України від 08.10.1997р. №303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» проведено реорганізацію анестезіологічної служби, у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я повинні створюватися відділення анестезіологічного відділення або відділення анестезіології організовуються у лікувально-профілактичних закладах, в яких за штатними нормативами передбачено більше 4 посад лікарів - анестезіологів з відповідною кількістю посад медичних сестер - анестезистів. У реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували такі відділення: відділення (групи) анестезіології реанімації створювалися в лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладках, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75 і т.д.), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів анестезіологів реаніматологів та медичних сестер анестезіологів (наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969р. №605 «Про поліпшення анестезіолого-реанімаційної служби в державі») та відділення реанімації і інтенсивної терапії.

У листі Міністерства охорони здоров`я України від 30.05.2006р. №10.03.68/936 зазначено, що періоди роботи на посадах медичних працівників у відділеннях анестезіології, у тому числі у палатах інтенсивної терапії, повинні зараховуватись до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що у 1974-1993р.р. ОСОБА_1 працював в лікарнях без зазначеного конкретного відділення, оскільки чинним на той момент законодавством визначено можливість створення палат для реанімації та інтенсивної терапії без окремих відділень.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не правильно здійснено обрахунок страхового стажу позивача, наслідком чого стало порушення його права на отримання пенсії у належному розмірі.

Доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 10.10.2023р. колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 січня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук