Справа № 500/7527/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7527/23

15 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання- Хоміцької С.О., позивачки - ОСОБА_1 , представника позивача - Манчука С.Г., представника відповідача - Мартиця В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (далі - Відповідач, ГУ ПФУ в Тернопільській області ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, в якому, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.06.2023 №5138-5231/Ш-02/8-1900/23 про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи з 11.07.1983 по 25.10.1991 на посаді т.в.о. старшого бібліотекара бібліотеки - філіалу с.Вовківці Шумського району Тернопільської області; з 25.10.1991 по 26.09.2004 на посаді бібліотекара ІІ категорії бібліотеки - філіалу с.Вовківці Шумського району Тернопільської області; з 01.02.2006 по 31.12.2017 на посаді бібліотекара ІІ категорії бібліотеки - філіалу с.Вовківці Шумського району Тернопільської області; з 02.01.2018 по 08.06.2023 на посаді бібліотекара ІІ категорії бібліотеки - філіалу с.Вовківці Шумського району Тернопільської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 09.06.2023 їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Також, 09.06.2023 позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Проте, листом від 28.06.2023 позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, у зв`язку із відсутністю стажу роботи на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років передбачених пунктами "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". А також, зазначають, що посада бібліотекаря позашкільного навчального закладу не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та виплату одноразової грошової допомоги.

Така відмова, на думку позивача, є протиправною, оскільки, станом на день досягнення нею пенсійного віку її спеціальний бібліотечний стаж становив 38 років 10 днів, що підтверджується записами в трудовій книжці, а відтак, має право на виплату одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 27.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено у справі судове засідання на 15.01.2024.

Представник відповідача подав до суду 14.12.2023 відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Зокрема, зазначив, що обов`язковими умовами для отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення є: на день досягнення пенсійного віку особа повинна працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності па посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення; наявність страхового стажу на таких посадах не менше 30 років для жінок; неотримання до цього будь-якої іншої пенсії. В даному випадку, законодавець чітко визначив коло працівників, які мають право на призначення пенсії за вислугою років, це працівники в галузі освіти, працівники в галузі охорони здоров`я та працівники в галузі соціального захисту. Працівники інших галузей господарства відповідно до пункту е статті 55 Закону № 1788-XII не визначені. Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років. Зазначає, що в ході розгляду звернення позивача встановлено, що до заяви останньою додано матеріали щодо факту роботи, починаючи з 11.07.1983 на посаді старшого бібліотекара Шумського райвідділу культури, бібліотекарем ІІ та І категорії бібліотеки-філії с. Вовківці. Дана бібліотека відноситься до Публічної бібліотеки Шумської міської ради, що має комунальну організаційно-правову форму, засновником даної юридичної особи є Шумська міська рада, а тому є комунальним закладом та підпорядковується управлінню культури та не належить до закладів освіти.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю у позивачки необхідного стажу роботи в закладах освіти на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відсутні підстави для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 29.12.2023, позивачка зазначила, що відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909, до посад у освітніх закладах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, віднесено бібліотекарів, завідувачів бібліотек.

В судовому засіданні 15.01.2023 позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, представник відповідача просив відмовити у позові з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі те, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон 1058-ІУ).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №5138-5231/Ш-02/8-1900/23 від 28.06.2023 позивачку повідомлено про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних виплат при призначенні пенсії за віком.

Зокрема, зазначено, що відсутні підстави для зарахування до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, а відтак і до стажу, що дає право на виплату грошової допомоги, періодів роботи на зазначених посадах.

Відповідач вважає, що страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про виплату грошової допомоги становить 39 років 03 місяці 12 днів, а стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відсутній, тому немає підстав для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач, на противагу, вважає, що має право на призначення та виплату їй грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому відмова відповідача у призначенні такої, на її думку, є протиправною.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту е статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких умов: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону № 1788-XII; наявність відповідного страхового стажу на таких посадах, зокрема, 30 років для жінок; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Відповідно до пунктів 5, 6, 7 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Як передбачено пунктом 2 Порядку №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік закладів і установ №909).

Зміст Розділу 1 Освіта Переліку закладів і установ №909 в частині Найменування закладів і установ містить зазначення Бібліотеки, а в частині Найменування посад містить зазначення завідуючі, бібліотекарі.

Як встановлено судом, фактичною підставою для відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, слугувало те, що позивач працювала з 11.07.1983 по даний час на посадах старшого бібліотекара та бібліотекара ІІ І категорій бібліотеки-філії в закладі культури, а не освіти.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України Про бібліотеки і бібліотечну справу бібліотека - інформаційний, культурний, освітній заклад (установа, організація) або структурний підрозділ, що має упорядкований фонд документів, доступ до інших джерел інформації та головним завданням якого є забезпечення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки.

Статтею 6 Закону України Про бібліотеки і бібліотечну справу визначено за значенням бібліотеки поділяються на: всеукраїнські загальнодержавного значення (національні, державні); республіканські (Автономної Республіки Крим); обласні; міські; районні; селищні; сільські. За змістом бібліотечних фондів бібліотеки є: універсальні; галузеві; міжгалузеві. За призначенням бібліотеки поділяються на: публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій). Публічні, спеціальні та спеціалізовані бібліотеки можуть об`єднуватися у централізовані бібліотечні системи.

Відповідно до статті 12 Закону України Про бібліотеки і бібліотечну справу бібліотеки створюються з урахуванням соціально-економічних, національних, культурно-освітніх і виробничих потреб суспільства згідно з соціальними нормативами, встановленими відповідними органами державної влади. Бібліотеки можуть створюватися на основі усіх форм власності, передбачених законами України. Засновниками бібліотек можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, самоврядні організації, фізичні та юридичні особи, у тому числі іноземні, в порядку, передбаченому законом. Бібліотека може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації. Бібліотека діє на основі статуту (положення), що затверджується її засновником (засновниками). У статуті (положенні) бібліотеки визначаються її статус, форма власності, джерела фінансування, вид і профіль діяльності.

Статтею 30 Закону України Про бібліотеки і бібліотечну справу передбачено, що на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення. Працівники бібліотек мають право на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Як зазначалось вище, Переліком закладів і установ №909 передбачено посади - завідуючі, бібліотекарі бібліотек.

При цьому, відповідно до пункту 2 Примітки до Переліку закладів і установ №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

За змістом пункту 2 Примітки Переліку закладів і установ № 909, в площині дії пункту 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату відповідної грошової допомоги зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на відповідних посадах незалежно від форми власності або відомчої належності таких закладів і установ.

Отже, робота на посаді бібліотекаря надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №127/9277/17.

Отже, враховуючи наведені положення Закону №1058-IV, приймаючи до уваги, що Переліком закладів і установ № 909 передбачені посади завідуючого, бібліотекара бібліотек незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, суд зазначає, що період роботи позивача на посадах бібліотекаря, старшого бібліотекаря та завідувача бібліотеки має зараховуватись до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Крім того, право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.

З огляду на те, що позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV, працювала у відповідному закладі бібліотеки та має достатній трудовий стаж роботи в таких закладах, при цьому, раніше не отримувала пенсію, суд дійшов до висновку, що позивачка має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.127/9277/17.

Щодо позовних вимог про зобов`язання зарахувати періоди роботи позивачки до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону №1788-ХІІ, то суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17.

Згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 позивачка працювала з 11.07.1983 по 25.10.1991 - на посаді т.в.о. старшого бібліотекара бібліотеки - філіалу с. Вовківці Шумського району Тернопільської області; з 25.10.1991 по 26.09.2004 на посаді бібліотекара II категорії бібліотеки - філіалу с. Вовківці Шумського району Тернопільської області; з 01.02.2006 по 31.12.2017 - на посаді бібліотекара II категорії бібліотеки - філіалу с. Вовківці Шумського району Тернопільської області; з 02.01.2018 по 08.06.2023- на посаді бібліотекара І категорії бібліотеки - філіалу с. Вовківці Шумського району Тернопільської області.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що вщезазначені періоди роботи позивача на посаді бібліотекаря мають зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п."е" ст.55 Закону №1788-XII при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України питання щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню), на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і має страховий стаж більш ніж 30 років на таких посадах.

З приводу цього, суд зазначає, що за приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Отже, в даній нормі йдеться про те, що обов`язковою умовою для отримання грошової допомоги є те, що особа, яка на день досягнення пенсійного віку, до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком.

Як встановлено судом, позивачка на день досягнення пенсійного віку не отримувала будь-яку іншу пенсію, проте відповідач при призначенні їй пенсії за віком - 09.06.2023 протиправно не виплатив їй одноразової допомоги у розмірі десяти пенсій, а тому позивачка звернулась до відповідача із заявою про таку виплату.

Тому, в силу приписів п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню).

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, які полягають у відмові у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправними.

З урахуванням викладеного, порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачених пунктами "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди з 11.07.1983 по 25.10.1991, з 25.10.1991 по 26.09.2004, з 01.02.2006 по 31.12.2017, з 02.01.2018 по 08.06.2023 та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення "Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 1 ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

Згідно із статтею 139 частини першої КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача в сумі 1073 грн. 60 коп., сплачені згідно квитанції, підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо призначення ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оформлену листом від 28.06.2023 №5138-5231/Ш-02/8-1900/23.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої пунктами "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", наступні періоди роботи:

- з 11.07.1983 по 25.10.1991 на посаді т.в.о. старшого бібліотекара бібліотеки - філіалу с.Вовківці Шумського району Тернопільської області;

- з 25.10.1991 по 26.09.2004 на посаді бібліотекара ІІ категорії бібліотеки - філіалу с.Вовківці Шумського району Тернопільської області;

- з 01.02.2006 по 31.12.2017 на посаді бібліотекара ІІ категорії бібліотеки - філіалу с.Вовківці Шумського району Тернопільської області;

- з 02.01.2018 по 08.06.2023 на посаді бібліотекара ІІ категорії бібліотеки - філіалу с.Вовківці Шумського району Тернопільської області.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, передбачену п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплаченого судового збору при поданні позову в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16 січня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.