Справа № 468/2836/23
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/2836/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Муругова В.В, за участю секретаря Серака Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу № 468/2836/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанов Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 12.10.2023 року №456 по накладенню на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП та від 12.10.2023 року №455 по накладенню на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.2 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність оскарженої ним постанови від 12.10.2023 року №456 за ст. 210-1 ч.2 КУпАП, позивач вказав, що не отримував виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 17.04.2023 року, а про відповідне розпорядження, яке було направлене за місцем роботи позивача, він дізнався лише 20.04.2023 року, протокол про адміністративне правопорушення складався без його участі та без його відома, також він не отримував повідомлення про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, а про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався лише після відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню з нього суми штрафу. Також позивач вважає незаконним притягнення його до адміністративної відповідальності за постановою від 12.10.2023 року №455 за ст. 210 ч.2 КУпАП, оскільки з часу набрання чинності ПКМУ від 30.12.2022 року №1487 він свої персональні дані, місце роботи та місце проживання не змінював та вони залишались незмінними з 2017 року, а відомості про місце його роботи були надані до РТЦК та СП до цього. Також позивач вважає, що з часу повідомлення РТЦК та СП про зміни його облікових даних в 2017 році до часу розгляду справи минули визначені ст. 38 КУпАП строки притягнення до адміністративної відповідальності. Обов`язок звірки військовозобов`язаним своїх персональних даних з РТЦК та СП не пізніше ніж раз на п`ять років був запроваджений лише з 05.01.2023 року та зворотної дії в часі не має і з того часу п`ятирічний строк не минув. Також про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення позивач не знав та постанова від 12.10.2023 року №455 за ст. 210 ч.2 КУпАП була винесена без відома та участі позивача.

У зв`язку з цим позивач просив скасувати оскаржені ним постанови та провадження у справах закрити.

Позовна заява надійшла до суду 12.12.2023 року.

Ухвалою від 14.12.2023 року позивачу поновлений строк звернення до суду з відповідним позовом та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а також до участі у справі в якості співвідповідача був залучений Миколаївський обласний центр комплектування та соціальної підтримки. Судовий розгляд призначений на 16.01.2024 року на 14.00 год.

Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач Баштанський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не забезпечив участь в судовому засіданні свого представника, про день, час та місце розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, в тому числі у відповідності до ст. 18 ч.5, 7, ст. 268 КАС України шляхом направлення ухвали про відкриття провадження до електронного кабінету та шляхом оприлюднення на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі.

Від відповідача не надходив відзив на позовну заяву.

02.01.2024 року від відповідача Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки надішли відзиви на позовну заяву, в яких відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності правомірно та в межах повноважень відповідного РТЦК та СП. Крім того вважають, що належним відповідачем у справі є відповідний РТЦК та СП.

За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За такого, оскільки усі учасники даної справи повідомленні відповідно до положень ст. 18, 268 КАС України, до суду не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, то суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Крім того оскільки відповідач Баштанський РТЦК та СП на висловлену в ухвалі про відкриття провадження пропозицію суду не надав відповідні докази, то відповідно до ч.6 ст. 77 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи (копію розпорядження №14 від 04.04.2023 року; копію трудової книжки ОСОБА_1 ; копію розпорядження №54 від 13.01.2021 року; копію повідомлення ТОВ СП «Нібулон» від 20.04.2023 року; копію наказу №193 від 20.04.2023 року; копію повістки на 04.04.2023 року; копію повідомлення Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.11.2023 року №21825; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2023 року; копію постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.11.2023 року; копію постанови про арешт коштів боржника від 21.11.2023 року; копію постанови про стягнення виконавчого збору від 21.11.2023 року; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2023 року; копію постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.11.2023 року; копію постанови про арешт коштів боржника від 21.11.2023 року; копію постанови про стягнення виконавчого збору від 12.10.2023 року №456; копію постанови про стягнення виконавчого збору від 12.10.2023 року №455; копію відомостей про вручення поштового відправлення; копію заяви ОСОБА_1 від 23.11.2023 року), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Крім того, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов`язує відповідача надати всі наявні у нього докази разом із поданням відзиву, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, а тому, в даному випадку, суд відповідно до ч. 5 ст. 77, ч.3 ст. 205, ст. 286 КАС України безумовно зобов`язаний розглянути справу на підставі тих доказів, які надані суду сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що 04.04.2023 року Баштанським РТЦК та СП було складене розпорядження №14, адресоване керівнику ТОВ СП «Нібулон», відповідно до якого було необхідно оповістити військовозобов`язаного молодшого лейтенанта ОСОБА_1 про виклик до Баштанського РТЦК та СП та забезпечити його прибуття до вказаного центру 17.04.2023 року. Наказом ТОВ СП «Нібулон» №193 від 20.04.2023 року, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис, останній оповіщений про відповідне розпорядження та доведено до його відома необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.10.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. В тексті постанови вказано, що розпорядженням №14 ОСОБА_1 був викликаний на 17.04.2023 року для уточнення облікових даних та проходження медичного обстеження до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою призову на військову службу по загальній мобілізації. Розпорядження було отримане ТОВ СП «Нібулон» за місцем роботи ОСОБА_1 . На вказану дату ОСОБА_2 без поважної причини не з`явився в порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, 12.10.2023 року Баштанським РТЦК та СП позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. В тексті постанови вказано, що ОСОБА_1 після завершення навчання у вищому навчальному закладі у 2010 році був поставлений на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 , але в порушення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року без поважної причини до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився для звірки військово-облікових даних, не повідомляв про зміну місця проживання та роботи, не з`явився для проходження медичної комісії, не актуалізував інформацію про себе до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, також не надав актуальних засобів зв`язку на час особливого періоду військового стану, що не надало можливості встановити його актуальне місце проживання та перебування.

Згідно з п. 1, 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1-2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За такого, протокол про адміністративне правопорушення має складатись у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та один з його примірників має бути вручений такій особі.

Проте в супереч положенням ст. 77 КАС України суду взагалі не надані відомості про складені протоколи та їх зміст, натомість відповідний протокол є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому притягнення особи до адміністративної відповідальності без належного складення протоколів про адміністративне правопорушення є незаконним.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед іншого, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед іншого, вирішує: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

За такого, обов`язковою умовою розгляду справи про адміністративне правопорушення є своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час і місце її розгляду.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 31.03.2021 року по справі №676/752/17 закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року № 05/7145/16-а та від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а.

Натомість, позивач вказав, що не отримував повідомлення про час та місце розгляду справ про адміністративне правопорушення, а відповідачами вказана обставина не спростована, отже позивач не був повідомлений про час та місце розгляду протоколів, тобто був обмежений в праві брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього, що відповідно до процитованих вище висновків Верховного Суду є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Також відповідачами не доведено, що в діях позивача дійсно був склад вказаних в постановах про адміністративне правопорушення.

Що стосується неявки позивача до РТЦК та СП 17.04.2024 року за повісткою, яка разом з розпорядженням була направлена за місцем роботи позивача до ТОВ СП «Нібулон», то відповідачами не надані докази того, що відповідний виклик був вручений позивачу до 17.04.2024 року, натомість позивачем надані докази того, що така повістка та розпорядження власне ТОВ СП «Нібулон» були отримані лише 20.04.2024 року, тобто через три дні після визначеної позивачу дати явки. За такого позивач не був вчасно повідомлений про його виклик до РТЦК та СП на 17.04.2024 року, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП.

Що стосується того, що позивач в супереч положенням ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року не актуалізував облікові дані про себе, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності 12.10.2023 року за ст. 210 ч.2 КУпАП, то вказана вище постанова КМУ, порушення якої інкримінується позивачу, набрала чинності 05.01.2023 року.

Натомість відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За такого для висновку про порушення позивачем відповідних положень ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року щодо повідомлення про зміну даних, які мають суттєве значення для військового обліку, мають бути надані докази того, що відповідні дані були змінені саме після 05.01.2023 року, натомість позивач наполіг на тому, що дані про свої прізвище, ім`я, по батькові, освіту, сімейний стан, місце роботи та місце фактичного проживання він після 05.01.2023 року не змінював і такі відомості були відомі відповідному РТЦК та СП з 2017 року. Відповідачі ж на спростування цього жодних доказів не надали. Тому в діях позивача також відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП.

За комплексу описаного вище позов підлягає задоволенню в цілому.

Що стосується наслідків скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності то, відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За такого, скасування постанови та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) можливе лише тоді, коли оскаржена постанова винесена органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу.

В даному ж випадку постанови винесені органом (посадовою особою), правомочним вирішувати цю справу, тому відсутні підстави для направлення справ на новий розгляд.

У зв`язку з цим, постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, відповідно до п. 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не є юридичними особами та є відокремленими структурними підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Натомість територіальні центри комплектування та соціальної підтримки областей є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

За такого, саме відповідні обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до Бюджетного кодексу України є розпорядниками бюджетних коштів, які одержують відповідні бюджетні асигнування.

Саме у зв`язку з цим для можливої подальшої реалізації передбаченого ст. 139 КАС України порядку розподілу судових витрат у разі задоволення адміністративного позову до участі у справі в якості співвідповідача був залучений Миколаївський обласний центр комплектування та соціальної підтримки.

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового зборув сумі 1073,60 грн. (за дві самостійні вимоги про скасування двох постанов) за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову №455 від 12.10.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 210 ч.2 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Скасувати постанову №456 від 12.10.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 210-1 ч.2 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

Баштанський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки ( АДРЕСА_2 ),

Миколаївський обласний центр комплектування та соціальної підтримки ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код 08299180).

Повне рішення суду складене 16.01.2024 року.

СУДДЯ: