Справа № 591/6031/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 січня 2024 року № 591/6031/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2018 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Зарічного районного суду м. Суми в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому з урахуванням уточнень просила суд:

стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_4 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Сумській області) матеріальну шкоду, завдану втратою інвентарного речового майна, в загальній сумі 20442,04 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22.01.2019 справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди передано на розгляд до Зміївського районного суду Харківської області за територіальною юрисдикцією.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року позов військової частини НОМЕР_1 - задоволено в повному обсязі; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду, завдану втратою інвентарного речового майна в сумі 20 442,04 грн, та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав заяву про його перегляд.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04 липня 2023 року поновлено представнику відповідача ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення - відмовлено.

На вказане заочне рішення суду ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року - скасовано, провадження у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - закрито та роз`яснено позивачу, що в разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд за його заявою протягом десяти днів з дня отримання копії цього судового рішення вправі постановити в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для розгляду до Харківського окружного адміністративного суду.

15 вересня 2023 року поштою військова частина НОМЕР_1 подала заяву про направлення справи для розгляду за встановленою юрисдикцією до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05.10.2023 заяву військової частини НОМЕР_1 про направлення справи для розгляду за встановленою юрисдикцією задоволено. Передано справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди до Харківського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду 25.10.2023.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2023 за результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Білової О.В.

Ухвалою суду від 30.10.2023 позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання ухвали суду представником позивача 07.11.2023 року подано заяву про поновлення строків звернення, в якій в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що згідно з пунктом 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР (яке діяло на час виникнення спірних правовідносин) у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи вказані вимоги, військовою частиною НОМЕР_1 10.10.2018 було подано позовну заяву до Зміївського районного суду Харківської області про відшкодування завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди. Позивач зазначає, що з урахуванням актуальної на момент звернення до районного суду практики стосовно юрисдикції спорів про відшкодування матеріальної шкоди та, відповідно, строків звернення, встановлених для таких спорів ЦПК України, позивач звернувся до Зміївського районного суду Харківської області 10.10.2018. Відтак, з урахуванням того, що позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 20038,44 грн було подано позивачем до суду цивільної юрисдикції в межах строку звернення до суду, проте внаслідок зміни юрисдикції провадження було закрито, строк звернення стосовно позовних вимог щодо стягнення вказаної шкоди підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Ухвалою судді від 13.11.2023 відмовлено позивачу в поновленні строку звернення до суду в частині вимог, що стосуються стягнення вартості речового майна, термін носіння якого не закінчився.

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 в частині вимог, що стосуються стягнення вартості речового майна, термін носіння якого не закінчився, в сумі 554,81 грн - повернуто позивачу.

Поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом в частині стягнення збитків, завданих втратою інвентарного речового майна.

Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про стягнення завданої матеріальної шкоди в частині стягнення збитків, завданих втратою інвентарного речового майна в розмірі 20038,44 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що протягом 2015 року відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині - польова пошта НОМЕР_6 та згідно наказу командира частини від 06.03.2015 року №71 був зарахований до списків особового складу і призначений на посаду оператора 2 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону. Відповідач на період проходження військової служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном. Відповідно до картки обліку військового майна особистого користування №360 від 06.03.2015, Атестату №77 та накладної №2672 від 17.11.2015 року, солдат ОСОБА_1 . Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 (на даний час військова частина НОМЕР_1 ) був забезпечений речовим майном, згідно визначених норм, зокрема, в особисте користування йому було видано: куртку польову утеплену - 1 шт, ремінь брючний - 1 шт., білизну теплу трикотажну - 1 к-т, рукавиці (Польща) - 1 пара, шапку феску - 1 к-т, куртку утеплену (Канада) - 1 шт., штани утеплені (Канада) - 1 шт., шолом сталевий - 1 шт, рушник - 1 шт. Солдат ОСОБА_1 грубо порушив вимоги законодавства, вчинив втрату (розкрадання) державного військового майна (речового майна), яке було видано військовослужбовцю у користування, чим заподіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 . Заподіяння матеріальної шкоди зумовлено протиправними діями відповідача через систематичне вживання алкогольних напоїв, у зв`язку із чим і було втрачено речове військове майно, яке було видане у користування відповідачу. На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 від 18.11.2015 року №1074 за даним фактом командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_6 було призначене службове розслідування. Відповідно до акту результатів службового розслідування, затвердженого ТВО командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_6 від 20.11.2018 року №1668, наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 «Про результати службового розслідування» від 18.11.2015 року № 1075 та наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 від 20.11.2015 року № 1079 солдат ОСОБА_1 притягнутий до матеріальної відповідальності на загальну суму 20038,44 грн. Даний наказ не оскаржено, а отже він є чинним і підлягає виконанню, на підставі чого з відповідача слід стягнути визначену суму матеріальної шкоди.

04.12.2023 до суду надійшов відзив, в якому проти задоволення позову відповідач заперечував, посилаючись на те, що позивачем не встановлено в ході службового розслідування, не обґрунтовано і не доведено, якими ж саме діями відповідач порушив наведені норми, які причини та умови сприяли вчиненню порушення. Позивачем взагалі не встановлено, в чому полягає дисциплінарний проступок відповідача, обставини його вчинення. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази отримання ОСОБА_1 під час несення службу у військовій частині НОМЕР_1 речового майна, яке було виявлено як нестачу. Відповідач зазначив, що 10 липня 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до Харківського апеляційного суду на заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області, ухвалене у цій справі 23 квітня 2019 року. А 14 липня 2023 року Зміївський ВДВС у Чугуївському районі стягнув з ОСОБА_1 за вказаним рішенням суду грошові кошти в розмірі 24731,44 грн, що підтверджується листом Зміївського ВДВС від 13.10.2023 та розпорядженням. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 наказом №71 від 06 березня 2015 року був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_6 на посаду оператора 2 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону, ВОС 140543, шпк «солдат» (а. с. 10).

Як вбачається з картки обліку матеріальних цінностей особистого користування №360 від 06 березня 2015 року, атестату №77, накладної №2672 від 17 листопада 2015 року, солдат ОСОБА_1 . Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 (на даний час військова частина НОМЕР_1 ) був забезпечений речовим майном. Зокрема, в особисте користування йому видано: куртку польову утеплену - 1 шт, ремінь брючний - 1 шт, білизну теплу трикотажну - 1 комплект, рукавиці (Польща) - 1 пара, шапку феску - 1 комплект, куртку утеплену (Канада) - 1 шт, штани утеплені (Канада) - 1 шт, шолом сталевий - 1 шт, рушник - 1 шт (а. с. 11, 12, 13).

З наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 №250 від 19 листопада 2015 року вбачається, що солдат ОСОБА_1 звільнений наказом від 12 листопада 2015 року № 99 (по особовому складу) з військової служби у запас за підпунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічмана, старшого мічмана) складу у разі невиконання службових обов`язків) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З 19 листопада 2015 року виключений зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Зміївського РВК Харківської області (а. с. 26).

У зв`язку з виявленням нестачі інвентарного речового майна при звільненні ОСОБА_1 , а саме: куртки та штанів утеплених виробництва Канади, шолома сталевого та рушника бавовняного, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 від 18 листопада 2015 року №1074 за даним фактом призначено службове розслідування (а. с. 15).

На підставі акту результатів службового розслідування, затвердженого тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 від 20 листопада 2018 року, наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 «Про результати проведення службового розслідування» від 18 листопада 2015 року № 1075 та наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_6 від 20 листопада 2015 року № 1079 солдату ОСОБА_1 за нестачу інвентарного речового майна оголошено сувору догану.

За втрату військового майна речової служби Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 від 20.11.15 № 1079 відповідач притягнутий до повної матеріальної відповідальності з урахуванням кратності на загальну суму 20038,44 грн (а. с. 16-18, 20-24).

З довідки-розрахунку №55 від 18 листопада 2015 року утримання коштів з військовослужбовця військової частини п/п НОМЕР_6 при звільненні за втрату інвентарного речового майна вбачається, що військовослужбовцем ОСОБА_1 не здано інвентарне речове майно на загальну суму з ПДВ - 4004,53 грн, при цьому вартість майна із урахуванням кратності в цілому становить 20038,44 грн (а. с. 24).

ОСОБА_1 ознайомився зі змістом довідки-розрахунку № 55, акту результатів службового розслідування від 18 листопада 2015 року, наказу від 18 листопада 2015 року та відмовився від підпису про ознайомлення, про що складено відповідні акти (а. с. 19, 25).

Відповідачем наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 від 20.11.15 № 1079 не оскаржений, у встановленому законом порядку не скасований, а відтак є чинним.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та доводам відповідача, суд виходить з таких приписів законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин (притягнення відповідача до матеріальної відповідальності).

Відповідно до ст.ст. 1-3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.

Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Порушення вимог чинного законодавства України при використанні закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України військового майна, що спричинило його втрату порушує економічні інтереси держави.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 21 грудня 2000 року № 2171-III.

Згідно з п. 2 зазначеного Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.

Пунктом 8 Положення передбачено, що залежно від того навмисно чи необережно заподіяно шкоди, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Згідно з п.13 Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Відповідно до п.14 Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.16 Положення, розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку, виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Згідно п.30 Положення, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Згідно п.31 Положення, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування передбачено розділом IV зазначеного Положення, де, зокрема, передбачено, що за висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

За нормами ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, за втрату військового майна Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 від 20.11.2015 № 1079 відповідач притягнутий до повної матеріальної відповідальності з урахуванням кратності на загальну суму 20038,44 грн.

Розмір заподіяної шкоди визначений позивачем в довідці-розрахунку №55 від 18 листопада 2015 року.

ОСОБА_1 ознайомився зі змістом довідки-розрахунку № 55, акту результатів службового розслідування від 18 листопада 2015 року, наказу від 18 листопада 2015 року та відмовився від підпису про ознайомлення, про що складено відповідні акти.

Також в матеріалах справи наявний акт відмови від підпису про ознайомлення з наказом «Про результати проведення службового розслідування» від 18.11.2015 № 55.

Суд зазначає, що вказаний номер наказу 55 є технічною помилкою, яку суд не бере до уваги, оскільки зміст акту про відмову від підпису дозволяє однозначно встановити, щодо якого наказу та акту службового розслідування він складений.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем даний позов був поданий до суду в жовтні 2018 року. З 2018 року відповідачу направлялися відповідні документи, зокрема, позовна заява, до якої додані копії наказів про притягнення до повної матеріальної відповідальності, наказів про звільнення та інші.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Зміївським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) неодноразово, а саме 10.07.2019, 11.08.2020, 10.06.2021 та 03.02.2023 відкривались виконавчі провадження щодо виконання виконавчого листа по даній справі, виданого Зміївським районним судом Харківської області.

Позивачу в порядку виконання заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23.04.2019 по даній справі органом виконавчої служби направлялися документи з приводу виконання виконавчого листа щодо стягнення спірної суми.

Відтак, позивач фактично обізнаний з покладенням на нього матеріальної відповідальності з листопада 2015 року, а з жовтня 2018 року йому направлялися зазначені вище документи, які слугували підставою для його притягнення до матеріальної відповідальності.

Предметом спору у даній справі є стягнення сум матеріальної шкоди з відповідача на підставі наказу від 20.11.2015 № 1076.

Правомірність прийняття вказаного наказу та висновків службового розслідування не є предметом спору у даній справі, а відтак не оцінюються судом при її розгляду.

Вказані обставини можуть бути предметом розгляду у справі за позовом відповідача ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з приводу оскарження наказу про його притягнення до повної матеріальної відповідальності.

В той же час, станом на день винесення судом рішення вказаний наказ позивачем не оскаржений та не скасований у встановленому законом порядку, а відтак доводи представниці відповідача з приводу неотримання відповідачем спірного майна, нестачу якого встановлено позивачем, та інші доводи з приводу недоліків проведення службового розслідування не беруться судом до уваги, оскільки не входять до предмету доказування у даній справі.

З огляду на викладене, наявні підстави для стягнення з відповідача визначених наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_6 від 20.11.2015 № 1079 сум матеріальної шкоди у розмірі 20038,44 грн.

Щодо посилань представниці відповідача на те, що притягнення відповідача до матеріальної відповідальності відбулося поза межами встановленого чинним законодавством строку, суд зазначає, що п. 5 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, яке було чинним на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено, що час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.

Відповідно до п. 17 вказаного Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Суд зазначає, що позивачем притягнуто відповідача до повної матеріальної відповідальності 20.11.2015 шляхом видання наказу № 1079 за результатами службового розслідування, результати якого затверджені наказом від 18.11.2015 № 1075.

Відтак притягнення до відповідальності здійснено позивачем в межах строку, передбаченого законодавством України, чинним станом на день виникнення спірних правовідносин.

Представниця відповідача, зазначаючи про порушення строків притягнення до матеріальної відповідальності, ототожнює строк притягнення до відповідальності із строком звернення до суду з приводу стягнення, в той же час, притягнення до матеріальної відповідальності здійснено командиром військової частини шляхом видання наказу про притягнення до такої відповідальності, а не шляхом подання до суду позовної заяви.

Крім того, подання позивачем позову до суду цивільної юрисдикції було здійснено в межах трирічного строку з моменту видання наказу, - у жовтні 2018.

Щодо посилань представниці відповідача на те, що 14 липня 2023 року Зміївський ВДВС у Чугуївському районі стягнув з ОСОБА_1 за заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року грошові кошти в сумі 24731,44 грн, суд зазначає, що дійсно матеріалами справи підтверджується фактичне виконання 14 липня 2023 року Зміївським ВДВС у Чугуївському районі заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі.

Станом на день розгляду справи судом вказане заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року скасоване ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року з підстав порушення підсудності та закрито провадження у справі, питання повороту виконання вказаного рішення апеляційним судом в порядку ЦПК України не вирішено.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З огляду на зазначене, враховуючи, що станом на день винесення даного рішення судом заочне рішення, за яким було проведено стягнення, скасоване, питання повороту виконання вказаного рішення не вирішено, вказані доводи представниці відповідача не доводять підстав для відмови в задоволенні позову, проте у випадку набрання рішенням Харківського окружного адміністративного суду законної сили та видачі виконавчого листа можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в порядку, визначеному КАС України.

В результаті розгляду справи судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується наявність підстав для стягнення з відповідача спірних сум, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_4 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Сумській області) з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду, завдану втратою інвентарного речового майна, в загальній сумі 20038,44 грн (двадцять тисяч тридцять вісім гривень 44 копійки).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення, з урахуванням перебування судді у відпустці, складений 15 січня 2024 року.

Суддя Білова О.В.