Справа № 320/33500/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року м.Київ № 320/33500/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з позовом до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження ВП № 71843941 від 19.05.2023.

Ухвалою суду від 13.10.2023 подану позовну заяву залишено без руху, позивачеві визначено строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви.

07.12.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, з копією квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 12.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю спірної постанови з огляду на те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у добровільному порядку виконано рішення суду про зобов`язання Фонду виплатити на користь ОСОБА_1 грошову суму - відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК", та відповідачем не вчинялися будь-які виконавчі дії. Крім того, обґрунтовуючи протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №71843941 від 19.05.2023 про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконавчого збору у розмірі 26 000 грн, позивач стверджує про відкриття вказаного виконавчого провадження відбулося на підставі виконавчого документу, строк пред`явлення якого пропущено.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи строки розгляду справи, передбачені ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неявка всіх учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами у справі.

Протокольною ухвалою суду вирішено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.04.2021 (з урахуванням ухвал про виправлення описки) позов задоволено частково: визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» щодо формування повного переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» в частині невключення до нього, зокрема, ОСОБА_1 , які мають право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Хрещатик» у розмірах коштів, які обліковуються на поточних рахунках в публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «Хрещатик» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17, ) виплатити відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб таким вкладникам, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема, ОСОБА_1 за договором №3646 від 01.04.2016 банківського рахунку фізичної особи на суму 195 021,44 грн (рахунок №3646).

Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67705840 від 01.12.2021 з примусового виконання виконавчого документу - Виконавчого листа №826/1336/17, виданого 20.09.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва, відповідно до якого зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб таким вкладникам, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за договором №3646 від 01.04.2016 банківського рахунку фізичної особи на суму 195 021,44 грн.

01.12.2021 у виконавчому провадженні №67705840 про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виплатити відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_1 державним виконавцем на підставі ст. З, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконавчого збору в розмірі 26 000 грн. на користь Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).

Згідно інформації з АСВП та наявним документам виконавчого провадження №67705840 постановою головного державного виконавця від 23.08.2022 за невиконання вимог виконавчого документу накладено на боржника - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб адреса: м.Київ, вул. Січових Стрільців, буд.17, , штраф на користь держави у розмірі 5100 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Постановою державного виконавця від 17.05.2023, у зв`язку з виконанням вимог виконавчого документа у повному обсязі, виконавче провадження ВП № 67705840 з примусового виконання виконавчого документу - виконавчого листа № 826/1336/17 від 2021, закінчено.

Постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.05.2023 відкрито виконавче провадження №71843941 про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконавчого збору у розмірі 26 000 грн на підставі постанови про стягнення виконавчого збору №67705840, виданої 01.12.2021.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження №71843941 протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ч. 2-3 ст. 63 Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67705840 від 01.12.2021 з примусового виконання виконавчого документу - Виконавчого листа №826/1336/17, виданого 20.09.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва, відповідно до якого зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб таким вкладникам, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за договором №3646 від 01.04.2016 банківського рахунку фізичної особи на суму 195 021,44 грн.

01.12.2021 у виконавчому провадженні №67705840 про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виплатити відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_1 державним виконавцем на підставі ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконавчого збору в розмірі 26 000 грн. на користь Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).

Також, відповідачем в рамках виконавчого провадження №67705840 винесено постанову від 23.08.2022 про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 грн.

Суд звертає увагу, що позивач не заперечує, що рішення суду у справі №826/1336/17 було виконано вже після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, доводи позивача про те, що 26.10.2022 стягувач ( ОСОБА_1 ) отримав гарантовану суму за вкладом на виконання рішення суду та та про те, що неодноразові звернення позивача про зупинення вчинення виконавчих дій є підставами для невиконання позивачем рішення суду, суд оцінює критично, оскільки останні не спростовують невиконання позивачем вказаного судового рішення тривалий час без поважних причин.

Постановою державного виконавця від 17.05.2023, у зв`язку з виконанням вимог виконавчого документа у повному обсязі, виконавче провадження ВП № 67705840 з примусового виконання виконавчого документу - виконавчого листа № 826/1336/17 від 2021, закінчено на пісдтаві п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Одночасно, постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.05.2023 відкрито виконавче провадження №71843941 про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконавчого збору у розмірі 26 000 грн на підставі постанови про стягнення виконавчого збору №67705840, виданої 01.12.2021.

Суд наголошує, що частиною першою, другою та четвертою статті 27 Закону N 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною шостою цієї ж статті передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Згідно зі статтею 40 Закону N 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до Закону N 1404-VIII та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства прийнято наказ Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" від 02 квітня 2012 року N 512/5 затверджено Інструкцію N 512/5.

Пунктом 8 розділу III Інструкції N 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону N 1404-VIII.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Аналізуючи норми Закону N 1404-VIII та положення Інструкції N 512/5, суд приходить до висновку, що згідно з частиною четвертою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується у частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі 821/1109/17.

Вказане узгоджується з пунктами 20, 22 розділу III Інструкції N 512/5 відповідно до яких повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Таким чином законодавець визначив, що після повернення виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, у якому наводить суму стягнутого та залишок нестягненої суми виконавчого збору задля того, щоб відкоригувати послідуюче стягнення виконавчого збору, у разі повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Водночас, така сума стягнення аж ніяк не впливає на розмір виконавчого збору, який після внесення змін до статті 27 Закону N 1404-VIII стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Отже, саме тому у випадках передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Водночас, суд не погоджується з твердженням позивача про те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження №71843941 на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 01.12.2021, яка є виконавчий документом, та строк пред`явлення якого сплив 01.03.2022, виходячи з такого

Постанова про стягнення виконавчого провадження у розумінні Закону N1404-VIII є виконавчим документом і відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 цього Закону підлягає примусовому виконанню.

Як свідчать обставини справи, 01.12.2021 головний державний виконавець виніс постанову про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконавчого збору (ВП N67705840) у розмірі 26 000 грн. Правомірність цієї постанова не є предметом розгляду даної справи і ґрунтується на положеннях частини другої та четвертої статті 27 Закону №1404-VIII. Така постанова є чинною та не скасована у судовому порядку.

Постанова про закриття виконавчого провадження №67705840 від 17.05.2023 прийнята саме на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу.

19.05.2023 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71843941 з виконання постанови ВП №67705840, виданої 01.12.2021 головним державним виконавцем щодо стягнення із позивача виконавчого збору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем були вчинені дії, направлені на виконання постанови від 01.12.2021 про стягнення виконавчого збору у відповідності до вимог чинного законодавства за наслідками закриття виконавчого провадження №67705840.

Отже, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору відповідає вимогам статті 27 Закону N1404-VIII та винесена для виконання примусового стягнення виконавчого збору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 30 червня 2021 року у справі №460/2478/19.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку суду, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтується його позовні вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Лисенко В.І.