Справа № 552/7796/23
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7796/23
Провадження № 2-а/552/11/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.01.2024 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретар судового засідання Резніченко О.С.,

за участю

представника позивача Мушук В.В.,

представника відповідача Ємець Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу № 552/7796/23 за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове видворення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 22.12.2023 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Київського відділу у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове видворення.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Київського відділу у м. Полтаві УДМС у Полтавській області № 17 від 15.12.2023 позивача примусового видворено за межі території України. З таким рішенням не погоджується, вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В поданій до суду позовній заяві просив визнати протиправним та скасувати рішення № 17 від 15.12.2023 про примусове видворення за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.12.2023 відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 .

Відповідачем 02.01.2024 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивач, будучи громадянином Російської Федерації, прибув в Україну у 2008 році, після закінчення законного строку перебування до органів міграції з питань продовження строку перебування не звертався, до органів ДМС України з заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні та про визнання біженцем не звертався, документального підтвердження підстав для подальшого перебування в Україні та документів на право проживання в Україні не надав. Відповідач вказував, що враховуючи викладене, було прийняте законне та обґрунтоване рішення про примусове видворення за межі території України ОСОБА_1 . Просив суд в задоволенні позову повністю відмовити.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, вважає, що позивачем порушено порядок перебування на території України, не виконано рішення про примусове повернення до країни походження, тому відповідачем правомірно прийнято рішення про примусове видворення за межі території України.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, позивач ОСОБА_1 , 1966 року народження, є громадянином Російської Федерації, прибув в Україну в 2008 році.

09.04.2022 Київським відділом у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області було виявлено факт порушення позивачем правил перебування на території України, зокрема, проживання на території України без документів на право проживання та ухилення від виїзду за межі України.

Позивачем не оспорювається той факт, що проживав на території України без документів на право проживання.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення ПР МПГ № 001660 від 09.04.2022 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП з накладенням штрафу.

З постановою позивач погодився.

Рішенням № 7 заступника начальника Київського відділу ум. Полтаві УДМС у Полтавській області Ємець Ю.В. від 15.04.2022 примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його залишити територію України у термін до 30 квітня 2022 року.

Зазначене рішення було предметом оскарження в суді, але є чинним.

Також встановлено, що зазначене рішення позивачем ОСОБА_1 виконано не було, позивач не залишив територію України ні в термін до 30.04.2022, ні станом на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Оскільки позивач, будучи іноземцем, не виїхав за межі України, не виконав рішення про примусове повернення, в порядку, передбаченому нормами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідачем прийнято рішення про примусове видворення ОСОБА_1 за межі території України.

Твердження представника позивача про наявність у ОСОБА_1 поважних причин, які перешкоджали примусовому поверненню до країни походження не підтверджено дослідженими в справі доказами, не заслуговує на увагу.

Суд приходить до висновку, що рішення № 17 головного спеціаліста Київського відділу у м. Полтаві УДМС у Полтавській області Ситецької Л. від 15.12.2023 про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте на підставі та в межах повноважень, наданих посадовій особі, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю порушень ОСОБА_1 законодавства України щодо перебування іноземців на території України.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про необхідність залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Київського відділу у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове видворення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

1.Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

2.Відповідач - Київський районний відділ у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, місцезнаходження м. Полтава, пров. Шкільний, 6.

Повне судове рішення складено 16.01.2024.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко