Справа № 400/6248/21
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 січня 2024 р. № 400/6248/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді А.В. Величка, розглянувши у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на начальника ТУ ДСА в Миколаївській області за невиконання судового рішення та неподання звіту за рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про стягнення 7 120,94 грн недоплаченої суддівської винагороди за липень 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про стягнення 7 120,94 грн недоплаченої суддівської винагороди за липень 2021 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

За апеляційною скаргою ОСОБА_1 , П`ятий апеляційний адміністративний суд 18 березня 2022 року ухвалив постанову, якою рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року скасував та ухвалив у справі нове рішення про часткове задоволення позову: визнав дії ТУ ДСА в Миколаївській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за липень 2021 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року в розмірі 2102 грн протиправними; зобов`язав ТУ ДСА в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за липень 2021 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2 270 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог суд апеляційної інстанції відмовив.

07 серпня 2023 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2022 року, в порядку статті 382 КАС України.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задоволено та встановлено судовий контроль за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2022 року шляхом зобов`язання ТУ ДСА в Миколаївській області подати до суду апеляційної інстанції у тридцятиденний строк звіт про виконання рішення суду з дня набрання законної сили ухвали суду.

27 листопада 2023 року від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про накладення штрафу на начальника ТУ ДСА в Миколаївській області за невиконання судового рішення та неподання звіту.

29 листопада 2023 року до суду апеляційної інстанції від представника ТУ ДСА в Миколаївській області надійшов звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою від 04.12.2023 року П`ятого апеляційного адміністративного суду направлено до Миколаївського окружного адміністративного суду матеріали даної справи №400/6248/21 разом з поданим Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області звітом про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2022 року для його розгляду.

Згідно розпорядження в.о керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 року №341/02-10 справу направлено на повторний автоматизований розподіл. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Величку А.В.

Ухвалою від 19.12.2023 року суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу на начальника ТУ ДСА в Миколаївській області за невиконання судового рішення та неподання звіту у справі №400/6248/21 та вирішив заяву здійснити в порядку письмового провадження.

09.01.2024 року від ТУ ДСА в Миколаївській області надійшли додаткові пояснення у справі, в яких відповідачем вказано про те, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2023 року по справі №400/6248/21 про виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 за липень місяць 2021 року №К/43/2023 територіальним управлінням за вих. №К/43/2023 від 27.11.2023 року направлявся звіт, що з боку територіального управління вживаються всі можливі заходи по виконанню судового рішення. Станом на 08.01.2024 року затверджений кошторис на 2024 рік на адресу територіального управління не надходив. Крім того, постановою державного виконавця від 24.02.2023 року відкрито виконавче провадження з приводу виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2022 року по виконавчому листу №400/6248/21, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом про зобов`язання ТУ ДСА України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 за липень 2021 року.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява позивача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно частин 2, 3 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах встановлено статтею 382 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частин 2, 3, 4 статті 382 Кодексу за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

При цьому, під час розгляду звіту про виконання рішення суду, суд зобов`язаний надавати правову оцінку кожному доводу суб`єкта владних повноважень стосовно підстав невиконання судового рішення, та у разі відсутності доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій суб`єкта владних повноважень, які б свідчили, що відповідач дійсно бажає реалізувати свій обов`язок стосовно виконання судового рішення в найкоротші строки, застосовувати відповідний штраф.

За висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постанові від 01.02.2022 року у справі №420/177/20, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, зокрема, у публічно-правових спорах, адміністративні суди повинні зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, щоб це не призводило до порушення основоположних засад адміністративного судочинства та щоб такі засоби не були надмірними за визначених умов та не призводили до порушення прав, гарантованих Конституцією та законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Це означає, що негативні наслідки недобровільного виконання судового рішення мають бути пропорційними та збалансованими, а санкції, накладені судом у зв`язку з невиконанням судового рішення, не повинні бути надмірними; при цьому мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника, спрямованих на таке виконання, міру його вини тощо.

Зобов`язальна частина постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2022 року у справі №400/6248/21 містить вимоги, зокрема, зобов`язано ТУ ДСА в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за липень 2021 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2 270 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум.

Як вбачається зі звіту ТУ ДСА в Миколаївській області вказало, що відповідно до п.п.9 п. 2.6 «Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету», затвердженої наказом МФУ 27.03.2012 за №456/20769 виконання судових рішень (як у безспірному, так і добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу), крім виплат передбачених п.п.24 та 28 п.п. 2.5.3 п. 2.5 глави цієї Інструкції здійснюється по КЕКВ 2800. Про відсутність коштів по КЕКВ 2800 для виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2023 року по справі №400/6248/21 про виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 за липень місяць 2021 року територіальним управлінням повідомлялося Державному виконавцю відділу примусового виконання рішень. Про вищенаведені обставини, також територіальним управлінням надавалися відповіді на адресу органів поліції та прокуратури. На підставі вищевикладеного повідомляємо що з боку територіального управління вживаються всі можливі заходи по виконанню судового рішення.

Суд зауважує, що виплата нарахованої (перерахованої) суддівської винагороди за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У тому числі, у зв`язку із не виконанням судового рішення у повному обсязі позивачем пред`явлено виконавчий документ, виданий у справі №400/6248/21, до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно інформації про виконавче провадження №70000084, державним виконавцем закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого документа у справі №400/6248/21 у зв`язку з надісланням до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Як свідчать обставини справи, рішення суду фактично не виконано в частині виплати на користь позивача перерахованої суддівської винагороди.

Суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Фактичне (не у повному обсязі) не виконання рішення суду, що набрало законної сили, є достатньою правовою обставиною для застосування судом заходів судового контролю.

Натомість встановлення дійсних причин виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналіз відповідних актів законодавства та дій суб`єкта владних повноважень, здійснених та спрямованих на виконання судового рішення, перевірка їх відповідності вимогам законодавства, встановлення наявності та форми вини відповідної посадової особи, здійснюються відповідним адміністративним судом саме на стадії судового контролю за виконанням рішення.

Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу на необхідність обов`язкового документального підтвердження усіх вчинених суб`єктом владних повноважень дій, спрямованих на виконання рішення суду. Лише у такому випадку буде досягнута об`єктивність з`ясування обставин, пов`язаних із виконанням рішення суду.

При цьому, з наявного в матеріалах справи звіту, не можливо встановити фактичність (дійсність) дій, вчинених суб`єктом владних повноважень задля виплати належної позивачу суддівської винагороди.

Таким чином, відповідачем не надано до суду доказів на виконання судового рішення у повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для прийняття звіту відповідача.

На підставі частини 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне встановити новий строк для подання відповідачем звіту про виконання судового рішення в цій справі протягом місяця з дня винесення даної ухвали.

Щодо заяви позивача про накладення на відповідача штрафу за невиконання рішення, суд зазначає наступне.

За змістом частини 2 статті 382 КАС України, наслідками розгляду звіту суд може або встановити новий строк для його подання, або накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень.

Оскільки, за наслідками розгляду поданого відповідачем звіту, останньому встановлено новий строк для його подання, то підстави для накладення штрафу наразі відсутні.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Звіт ТУ ДСА в Миколаївській області від 29.11.2023 року не приймати як доказ виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду 18 березня 2022 року у справі №400/6248/21.

2. Встановити ТУ ДСА в Миколаївській області новий строк для подання звіту про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2022 року - до 16 лютого 2024 року.

3. Попередити відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

4. Копію ухвали надіслати (видати) сторонам у справі.

5. Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя А.В. Величко