Справа № 200/1031/23
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 січня 2024 року

м. Київ

справа № 200/1031/23

адміністративне провадження № К/990/43636/23

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року

у справі у справі № 200/1031/23 за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про стягнення заробітної плати у виді безпідставно відрахованих профспілкових внесків у сумі 13224 грн., середнього заробітку на підставі статті 236 КЗпП України та середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської обласної прокуратури, в якому просив: стягнути з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заробітну плату у виді безпідставно відрахованих профспілкових внесків у сумі 13224 грн.; стягнути з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток, виходячи з 2885 грн. середньоденної заробітної плати, з 6 травня 2020 року по день поставлення судом рішення: 1) на підставі статті 236 КЗпП України у зв`язку з невиконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року про поновлення на роботі, 2) на підставі статті 117 КЗпП України у зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні в сумі 170206 грн. та 13224 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року, у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження.

В обгрунтування позивач зазначає, що суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, від 18 квітня 2018 року у справі №826/14016/16, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/12, від 20 червня 2018 року у справі №825/203/16, від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16, від 26 лютого 2020 року у справі №702/725/17, від 29 листопада 2019 року у справі № 805/5043/15-а, від 25 липня 2018 року у справі № 552/3404/17, від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №369/10046/18), від 04 серпня 2022 року

у справі №380/6129/20, від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16, від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, а також у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-511цс16 та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2017 у справі №813/5977/15.

Посилання на постанову Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-511цс16 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2017 у справі №813/5977/15 є безпідставними, оскільки згідно пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження є застосування судом норми права без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.

При цьому, суд зазначає, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, необхідно указати конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.

При оскарженні судового рішення на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається норма права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду із зазначенням дати її прийняття та номеру справи; обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

Разом з тим, скаржником хаотично, без логічного порядку зазначені норми та постанови Верховного Суду, в яких, на думку скаржника, містяться висновки щодо цих норм. Однак, слід зазначити, що застосування Верховним Судом норми права у постанові не завжди можна вважати висновком щодо застосування вказаної норми.

З огляду на зазначене, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції не застосовані певні норми права та правові висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права без взаємозв`язку з предметом позову та обставинами справи, не є належним обґрунтуванням пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі у справі № 200/1031/23 за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про стягнення заробітної плати у виді безпідставно відрахованих профспілкових внесків у сумі 13224 грн., середнього заробітку на підставі статті 236 КЗпП України та середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська