Справа № 120/17076/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 січня 2024 р. Справа № 120/17076/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач), в якій з урахуванням позовної заяви в редакції від 15.11.2023, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 08.11.2023 № 47 про призначення пенсії, в частині призначення пенсії позивачу, вид пенсії довічне утримання суддів, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 50% з розрахунку розміру судової винагороди 117 922,20 грн;

- зобов`язати зарахувати до стажу роботи судді у відставці, стаж роботи на посаді судді з 14.08.2003 по 24.10.2023 період проходження дійсної військової служби з 18.07.1994 по 05.11.2002 (9 років 11 місяців 4 дні), з них календарна вислуга 8 років 3 місяці 17 днів, пільгова - 1 рік 7 місяців 17 днів, в тому числі календарна вислуга на військовій службі за період навчання 5 років 15 днів, як строкова військова служба, загалом 30 років 1 місяць 1 місяць 4 дні, та призначити, перерахувати та виплатити з врахуванням раніше виплачених сум, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 70% заробітної плати судді, починаючи з 24.10.2023 довічно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на протиправність рішення відповідача від 08.11.2023 № 47 щодо перерахунку пенсії в частині призначення пенсії, вид пенсії - довічне утримання суддів, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 50%.

Ухвалою від 28.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву.

У строк встановлений судом, відповідач відзиву на адресу суду не направив, хоча в матеріалах справи наявні докази своєчасного отримання ухвали та позовної заяви з додатками.

В силу частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.10.2023 № 1006/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Із вказаного рішення вбачається, що стаж роботи судді ОСОБА_2 безпосередньо на посаді судді становить 20 років 2 місяці 20 днів. Загальний стаж роботи судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку становить 25 років 8 місяців 12 днів.

Наказом голови Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2023 № 61-к, відраховано ОСОБА_1 зі штату Вінницького міського суду Вінницької області, як такого, що звільнений у відставку.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 08.11.2023 № 47 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% від середньомісячного заробітку.

При цьому при розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем враховано стаж роботи на посаді судді 19 років 10 місяців 18 днів.

Позивач вважає рішення відповідача від 08.11.2023 № 47 щодо призначення/перерахунку пенсії в частині встановлення розміру щомісячного довічного грошового утримання 50 % суддівської винагороди протиправним, оскільки до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню стаж роботи на посаді судді з 14.08.2003 по 24.10.2023, період проходження дійсної військової служби з 18.07.1994 по 05.11.2002 (9 років 11 місяців 4 дні), з них календарна вислуга 8 років 3 місяці 17 днів, пільгова - 1 рік 7 місяців 17 днів, в тому числі календарна вислуга на військовій службі за період навчання 5 років 15 днів, як строкова військова служба, загалом 30 років 1 місяць 1 місяць 4 дні, а тому звернувся до суду із адміністративним позовом для його скасування.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до положень частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є необхідним з`ясування стажу його роботи.

Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

До набрання чинності Законом № 1402-VIII зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), статтею 120 якого передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VІ (в редакції, чинний до 28 березня 2015) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII (далі - Закон № 2862-XII в редакції чинній на дату призначення позивача на посаду судді).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20.03.2008), чинної на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України "Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України" Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28.06.1996).

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Перехідні положення Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України. Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (яка діяла одночасно із Законом № 2862-XII; втратила чинність 01.01.2012), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008№ 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 2862-XII, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Верховний Суд у постанові від 15.11.2021 у справі № 580/6051/20 дійшов висновку, що законодавство, яке діяло на момент набрання чинності Законом України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", передбачало право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Невключення його до відповідного стажу роботи на посаді судді і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Вказана позиція суду також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.03.2023 у справі № 280/2167/21.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35).

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Конституційний Суд України в Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, законне сподівання на те, що положення певного нормативно-правового акта будуть застосовані до тих чи інших правовідносин, не може перебувати поза зв`язком з дією такого нормативно-правового акта в часі.

На час призначення на посаду судді позивача, тобто станом на 04.08.2003, частиною першою статті 7 Закону № 2862-ХІІ було передбачено, що частиною першою статті 7 Закону № 2862-XII, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Частиною шостою статті 69 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається:

- вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута ї в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

- стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.

Зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19 суд зазначив, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону № 1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Таким чином, позивач мав законне сподівання, що період проходження військової служби в органах Служби безпеки України тривалістю три роки буде зарахованим до стажу роботи на посаді судді, оскільки законодавство чинне на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді Жмеринського міського суду Вінницької області встановлювало вимогу для обрання суддею наявність трьох років стажу роботи в галузі права.

Крім того, наведене узгоджується із діючою нормою частини 2 статті 137 Закону № 1402-VIII яка вказує, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Щодо заявлених вимог в частині зарахування до стажу роботи судді періоду проходження дійсної військової служби з 18.07.1994 по 05.11.2002 (9 років 11 місяців 4 дні), з них календарна вислуга 8 років 3 місяці 17 днів, пільгова - 1 рік 7 місяців 17 днів, в тому числі календарна вислуга на військовій службі за період навчання 5 років 15 днів, суд вказує про таке.

Так, під час розгляду цієї справи встановлено, що позивач з 18.07.1994 по 05.11.2002 проходив дійсну військову службу: з 18.07.1994 по 02.07.1999 проходив військову підготовку у вищому навчальному закладі та був курсантом Інституту підготовки кадрів СБУ, з 02.08.1999 по 05.11.2002 проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України у Вінницькій області, що підтверджується копією трудової книжки від 27.09.1991 НОМЕР_1 , копією довідки УСБУ у Вінницькій області від 16.11.2021 № 511.

Згідно з довідкою УСБУ у Вінницькій області від 16.11.2021 № 511 загальна вислуга років ОСОБА_1 станом на 05.11.2022 складає 9 років 11 місяців 4 дні, з них календарна 8 років 3 місяці 17 днів, пільгова - 1 рік 7 місяців 17 днів.

Відповідно до довідки УСБУ у Вінницькій області від 28.09.2023 № 438 календарна вислуга років на військовій службі за період навчання у Національній академії СБУ з 18.07.1994 по 02.07.1999 складає 5 років 00 місяців 14 днів.

В силу положень статті 11 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (в редакції станом на 22.11.1993 і надалі) період військової підготовки студентів (курсантів) вищих навчальних закладів (денної форми навчання): інститутів, академій, університетів та прирівняних до них інших вищих навчальних закладів зараховується як строкова військова служба.

Абзацом 3 частини 1 статті 24 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу" встановлено, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Статтею 25 вказаного Закону передбачалось, що громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач всупереч наведених норм не зарахував період проходження військової служби з 18.07.1994 по 02.07.1999 до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином з урахуванням наведених обставин суд зауважує на стажу роботи судді ОСОБА_1 , що дає право на відставку, відповідно до вищевикладених положень законодавства має бути зарахований період строкової військової служби з 18.07.1994 по 02.07.1999 та безпосередня робота на посаді судді, оскільки саме ці періоди служби позивача підпадають під вичерпний перелік видів роботи, які враховуються при визначенні стажу, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас суд наголошує на помилковості аргументів позивача стосовно того, що до стажу роботи на посаді судді належить до зарахування його і пільгова вислуга під час проходження військової служби в УСБУ у Вінницькій області, адже Законом України "Про статус суддів" не передбачено зарахування до стажу роботи судді періоду проходження дійсної військової служби. Відтак в задоволені заявлених вимог в цій частині належить відмовити.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, періоди проходження військової служби курсантом Інституту підготовки кадрів СБУ з 18.07.1994 по 02.07.1999 та період роботи УСБУ у Вінницькій області, вимоги щодо якого були визначені законом та надавали право для призначення на посаду судді - 3 роки, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.11.2023 № 47 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині призначення пенсії, вид пенсії - довічне утримання суддів, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 50% є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд звертає увагу, що із рішення Вищої ради правосуддя від 24.10.2023 № 1006/0/15-23 вбачається, що стаж роботи судді ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді становить 20 років 2 місяці 20 днів.

Втім, із оскаржуваного у цій справі рішення прослідковується, що відповідачем до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховано 19 років 10 місяців 18 днів.

Таким чином, з метою ефективного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді судді, що становить 20 років 2 місяці 20 днів, період проходження військової служби з 18.07.1994 по 02.07.1999, період роботи УСБУ у Вінницькій області, вимоги щодо якого були визначені законом та надавали право для призначення на посаду судді - 3 роки, та здійснити перерахунок і виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначених періодів у розмірі, визначеному Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, починаючи з 24.10.2023, враховуючи фактично виплачені суми.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити частково, водночас обравши при цьому правильний і найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.11.2023 № 47 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині призначення пенсії, вид пенсії - довічне утримання суддів, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 50%.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді судді, що становить 20 років 2 місяці 20 днів, календарний період проходження строкової військової служби з 18.07.1994 по 02.07.1999, період роботи в УСБУ у Вінницькій області, вимоги щодо якого були визначені законом та надавали право для призначення на посаду судді - 3 роки, та здійснити перерахунок і виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначених періодів у розмірі, визначеному Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, починаючи з 24.10.2023, враховуючи фактично виплачені суми.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 715,70 грн (сімсот п`ятнадцять грн 70 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 16.01.2024.

Суддя Томчук Андрій Валерійович