Справа № 461/8877/23
Суддя: Мироненко Л. Д.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8877/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д,

за участі секретаря судових засідань Курилюк А.І.

представника позивача Надірлі Ріад Ільгам Огли

представника відповідача Горбаня О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про примусове повернення до країни походження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийнято за відсутності перекладача, більше того в рішенні працівником міграційної служби зазначено про те, що позивачу перекладач не був потрібний, що не відповідає дійсності. оскільки останній не розуміє української мови на достатньому рівні. Позивач вказує, що відповідачем не з`ясовано дійсних обставин справи та не взято до уваги той факт, що на сьогодні, загострився конфлікт між Вірменією та Нагірно-Карабаською Республікою, а тому він вважає, що його повернення до Республіки Азербайджан може загрожувати його життю та здоров`ю. Додатково наголосив, що він до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку та під слідством не перебуває. Крім того, позивач просив поновити строк на подання адміністративного позову до суду, оскільки такий був пропущений з поважних причин, а саме у зв`язку з хворобою.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позиція сторін по справі.

Позивач в судовому засіданні позов просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково повідомив, що не може покинути територію України, оскільки у нього незадовільний стан здоров`я та вагітна дівчина, яка проживає в Україні.

Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що позивач тривалий період часу перебуває на території України без будь-яких документів для іноземця (посвідка, дозвіл на імміграцио, довідка про звернення за захистом і т.д.), що дають право законно перебувати на території України, та тимчасово фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює. Дії громадянина Азербайджану ОСОБА_1 порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме вказаний іноземець ухилився від виїзду з України теля закінчення відповідного терміну перебування, порушив правила перебування в Україні, тобто проживав без документів на право проживання в Україні.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справи у межах наданих суду документів, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено і сторонами не заперечувалось, що гр. Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України 03.05.2022 через ПП «Старокозаче» та до моменту виявлення документування факту вчинення адміністративного правопорушення територію України не покидав.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МЛВ №002238 від 02.10.2023 року вбачається, що 02.10.2023 року о 11 год. 40 хв. за адресою: м. Львів, вул. Руданського, 3 виявлено перевищення встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів гр. Республіки Азербайджан ОСОБА_1 .

Постановою серії ПН МЛВ №002230 від 02.10.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 5 100 грн, за перевищення встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів. При розгляді справи додатково встановлено, що громадянин Азербайджану ОСОБА_1 прибув на територію України 03.05.2022 року через ПП «Старокозаче» та до цього часу межі України не залишав.

Відповідно до квитанції № 606930 від 05.10.2023 року ОСОБА_1 сплатив штраф в розмірі 5100 грн.

Рішенням провідного спеціаліста Головного управління ДМС у Львівській області від 02.10.2023 року зобов`язано гр. Азербайджану ОСОБА_1 покинути територію України у термін до 17.10.2023 року. З вказаним рішенням позивач ознайомився 03.10.2023 року, що підтверджується його особистим підписом. При цьому, останній зазначив, що перекладач йому не потрібен.

Мотиви прийняття рішення судом

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Позивач просить поновити строк на оскарження рішення ГУ ДМС у Львівській області, вказуючи, що 15.10.2023 року він захворів та перебуває на лікуванні, що підтверджується випискою сімейного лікаря від 17.10.2023 року.

Враховуючи наведені позивачем доводи для поновлення процесуального строку для звернення до суду, суд вважає, що процесуальний строк звернення із заявою про оскарження рішення позивачем пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в України а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджена Інструкцією № 353/271/150.

Відповідно до частини п`ятою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну зокрема на підставі рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, про примусове повернення або примусово видворенні на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є:

- дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

- дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Жодних доказів на підтвердження законності перебування ОСОБА_1 на території України матеріали справи не містять.

Особисті обставини позивача не спростовують та не скасовують встановлені ГУ ДМС у Львівській області порушення законодавства України про правовий статус іноземців гр. Азербайджану ОСОБА_1 оскільки чим законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і не звільняють особу від відповідальності за вчинення порушення міграційного законодавства України.

Доводи позивача про те, що йому не було забезпечено перекладача під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та в подальшому під час ухвалення рішення, суд вважає безпідставними, оскільки на початку даного судового засідання позивачу було запропоновано скористатись послугами перекладача, однак останній відмовився та зазначив, що добре розуміє українську мову.

Суд звертає увагу на те, що позивач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України та ухиляється від її залишення.

Водночас, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (Обставини заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства). Також, відсутні підстави стверджувати, що позивач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З аналізу положень Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд зазначає, що законодавець, встановлюючи порядок в`їзду та виїзду іноземців з України переслідує мету щодо забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і інтересів громадян України. Таким чином, відповідач має право приймати рішення про примусове повернення іноземця в країну походження, якщо останній перебуває на території України без законних на те підстав. Проте його рішення з даного питання, оскільки воно може порушити право, захищене ч.1 ст.8 Конвенції, повинно бути виправданим, відповідати законній меті. Тобто відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен довести, що примусове повернення позивача в країну походження було здійснено з метою запобігання посяганням на охорону громадянського порядку, здоров`я, захисту прав і інтересів громадян України.

Отже завдання суду полягає в тому, аби встановити, чи був витриманий необхідний баланс між зазначеними суспільними інтересами, зокрема, правом позивача на повагу до її сімейного життя, з однієї сторони, та запобіганням посягання на охорону громадського порядку, здоров`я, захисту прав і інтересів громадян України, з другої.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що рішення про примусове повернення громадянина іноземців гр. Азербайджану ОСОБА_1 , винесене Головним управлінням Державної міграційної служби в Львівській області є обґрунтованим, пропорційним, а відтак правомірним та таким, що не підлягає скасування.

Керуючись ст. ст. 2, 243, 288 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання позовної заяви до суду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 15 січня 2024 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мироненко Л.Д.