Справа № 160/29710/23
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Міністерства юстиції України ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, Державне підприємство "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити певні дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Міністерства юстиції України ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, Державне підприємство "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати пункт 3 Наказу Міністерства юстиції України від 26.10.2023 №3753/5.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним наказом, оскільки, на його думку, він прийнятий без з`ясування всіх обставин. Позивач вказує, що вчинені ним нотаріальні дії відповідають положенням діючого законодавства, а тому у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного наказу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що наказ від 26.10.2023 №3753/5 прийнятий на піставі того, що позивачем при вчиненні нотаріальної дії було порушено законодавство України, а саме: було не дотримано вимоги Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації» від 03.03.2022 №187, щодо заборони відчуження майна належного громадянам пов`язаними з державою-агресором. Встановлення факту прийняття приватним нотаріусом ОСОБА_1. неправомірного рішення, з урахуванням його характеру та наслідків є підставою для застосування відповідного заходу реагування у вигляді анулювання приватному нотаріусу ОСОБА_1. доступу до Державного реєстру прав. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовним вимог в повному обсязі.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, яка обгрунтована доводами, аналогічними тим, які викладено в позові.
Від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначається про правомірність прийняття оскаржуваного наказу.
Від третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору пояснення не надходили.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд виходить з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 здійснює приватну нотаріальну діяльність, що підтверджується копію свідоцтва від 05.06.2009, яке міститься в матеріалах справи.
В подальшому, ОСОБА_3 (продавець квартири відповідно до договору купівлі-продажу) звернулась до Міністерства юстиції України зі скаргами (зареєстровано 13.07.2023 за №СК-2847-23 та 17.7.2023 №СК-2877-23), в яких просила:
-провести перевірку правомірності прийнятого рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.;
-скасувати рішення про державну реєстрацію 67433435 від 02.05.2023 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.
З матеріалів справи вбачається, що листом від 18.09.2023 №122524/33.2.2/1-23 на адресу позивача направлено лист, яким повідомлено позивача, що 04.10.2023 відбудеться засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарги ОСОБА_3 .
Позивачем на адресу відповідача направлено письмові пояснення на скаргу ОСОБА_3 , в яких зазначено, що реєстраційна дія полягала у державній реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер 67433435 від 02.05.2023, яка проводилась на підставі ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою визначено, що підставою для державної реєстрації права власності та інших речових прав, серед іншого, є укладений в установленому порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягає державній реєстрації.
Також, в поясненнях вказано, що нотаріусом вчинялись дії у повній відповідності до чинного законодавства та діючого Порядку, а тому позивач не вбачає порушень при вчиненні реєстраційної дії щодо нерухомого майна.
За результатами розгляду скарг ОСОБА_3 , центральною колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг складено Висновок від 04.10.2023, яким рекомендовано:
-скарги задовольнити;
-визнати прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення від 02.05.2023 №67433435 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.;
-анулювати доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У висновку викладено мотиви його прийняття, а саме:
« ОСОБА_3 є власницею квартири, що підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).
На підставі оскаржуваного рішення приватним нотаріусом ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру за ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) на підставі договору купівлі-продажу.
Скаржниця вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки нею не проводились дії щодо відчуження належної їй квартири, крім іншого на підтвердження таких доводів надає докази щодо невідповідності документів поданих для державної реєстрації.
З відомостей Державного реєстру прав Колегією встановлено, що приватним нотаріусом ОСОБА_1. було порушено законодавство, оскільки ним не було дотримано вимоги постанови «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації» від 03.03.2022 №187 (далі - Постанова №187) щодо заборони відчуження майна належного громадянам пов`язаними з державою-агресором.
Так, під час проведення реєстраційних дій приватним нотаріусом ОСОБА_1. з відомостей Державного реєстру прав було встановлено, однак, проігноровано, що право власності на квартиру було зареєстрованого за скаржницею, яка є громадянкою російської федерації.
Таким чином, оскаржуване рішення прийнято з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) та підлягає анулюванню, оскільки воно не відповідає законодавству у сфері державної реєстрації прав.
Зважаючи на порушення приватним нотаріусом ОСОБА_1. вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, Колегією вбачаються достатні підстави для анулювання йому доступу до Державного реєстру прав.
Отже, скарги слід задовольнити».
На підставі даного висновку, наказом Міністерства юстиції України від 26.10.2023 №3753/5 «Про задоволення скарги»:
1.Скарги ОСОБА_3 від 13.07.2023 задоволено.
2.Визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 02.05.2023 №67433435 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.
3.Анульовано доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Вважаючи пункт 3 Наказу Міністерства юстиції України від 26.10.2023 №3753/5 «Про задоволення скарги» протиправним, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
За змістом частини 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є:
1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;
2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;
2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав;
3) публічність державної реєстрації прав;
4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;
5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Міністерство юстиції України:
1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав;
2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав;
3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем;
4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав;
5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;
6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;
7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;
8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;
9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів;
9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав;
10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає скарги:
1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);
2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.
Згідно з частиною 3 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.
У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.
Колегією Мін`юсту, як вбачається з матеріалів справи, порушено максимальний 45 денний строк розгляду скарги, передбачений пунктом 4 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 та статтею 20 Закону України «Про звернення громадян». Як вказано у висновку Колегії від 04.10.2023 скарги від 13.07.2023 зареєстровані в Міністерстві юстиції України 13.07.2023 за №СК-2847-23 та 17.07.2023 за №СК-2877-23, отже останнім днем розгляду скарги мало бути 31.08.2023, а не 04.10.2023.
Порушення строку розгляду скарги Колегією також може у сукупності оцінюватися, як підстава для скасування наказів Міністерства юстиції за розглядом скарг у сфері державної реєстрації.
Означена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №821/1490/17.
Частиною 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:
1) відмову у задоволенні скарги;
2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:
а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;
б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;
в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;
в1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;
г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;
ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;
е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;
є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Відповідно до частини 8 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:
1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною 5 цієї статті;
2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;
3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;
4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;
5) є рішення цього органу з того самого питання;
6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;
7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;
8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;
9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;
10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Порядок), який визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).
Пунктом 2 Порядку визначено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.
Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.
Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
Пунктом 11 Порядку передбачено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:
1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);
2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).
Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:
1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;
2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.
За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.
Таким чином, суд доходить висновку про необхідність зазначення мотивів у рішенні Мін`юсту, прийнятого за результатами проведення перевірок державних реєстраторів у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав такими державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав, оскільки законодавець, наділяючи Мін`юст функціями контролю у сфері державної реєстрації прав та визначаючи порядок застосування ним видів заходів впливу до державних реєстраторів, як контролюючий орган, також зобов`язав його мотивувати таке рішення.
Отже, Мін`юст зобов`язаний навести підстави прийняття такого рішення, зазначити належні і достатні мотиви, за яких застосовано саме такий захід впливу.
Мотивами рішення Колегії в частині порушень, допущених позивачем, зазначено: « 21. Зважаючи на встановлений факт порушення й оцінюючи його ступінь та характер Міністерство юстиції України виходить із того, що застосування до приватного нотаріуса ОСОБА_1 заходів реагування у вигляді тимчасового блокування або анулювання доступу до Державного реєстру прав, має бути необхідним й достатнім для попередження нових порушень та зловживань у сфері державної реєстрації прав. А тому з огляду на вказану мету й ґрунтуючись на принципах справедливості та співмірності заходи реагування повинні бути пропорційними характеру встановлених порушень».
В той же час, ні висновок Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, ні оскаржуваний наказ Міністерства юстиції не містять мотивів прийняття рішення щодо анулювання доступу до Державного реєстру прав, найсуворішого рішення, прийнятого за результатами розгляду скарги, аналізу наявних під час розгляду скарги документів, аналізу пояснень, спорів в судах, тощо.
Крім того, суд звертає увагу відповідача, що у п.21 Висновку зазначено, що такий захід реагування «має бути необхідним й достатнім для попередження нових порушень». Суд звертає увагу, що обрана міра покарання направлена на майбутнє, а не на покарання, яке встановлено в ході розгляду скарги ОСОБА_3 .
Відповідно до частини 2 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України.
За приписами пункту 9 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду .
Наведені вище норми права відповідачем не були дотримані.
У постанові від 02.08.2023 у справі №320/7192/22 Верховний Суд враховує наявність у відповідача дискреції в питаннях визначення певного виду санкцій та наголошує, що такі рішення мають прийматися з урахуванням принципу пропорційності, який має на меті досягнення балансу між публічними інтересами та індивідуальними інтересами особи, а також між цілями та засобами їх досягнення. Наявні дискреційні повноваження не можуть використовуватися з порушенням цих принципів.
Міністерство юстиції України зобов`язане діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №826/9263/17 та від 27.05.2021 у справі №420/4037/20.
Суд враховує, що відповідно до пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення, зокрема, про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:
а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;
б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;
в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;
в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;
г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;
ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав
е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;
є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Беручи до уваги зазначену норму вказаного Закону про правомірність наказу у спірній частині, виходячи з усіх наявних у справі пояснень сторін та наданих доказів, а також беручи до уваги, що у матеріалах справи відсутні дані, що свідчать про наявність раніше скасованих Мінюстом інших рішень, прийнятих цим нотаріусом або про вже застосовані санкції у вигляді блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є підстави вважати, що відповідні дії нотаріуса, як державного реєстратора, не мають системного характеру, що свідчило б про високий ризик повторення аналогічних незаконних дій в майбутньому.

Вказаний підхід щодо вчиненої дискреції Міністерством юстиції України застосовано Верховним Судом у постанові від 22.02.2023 у справі №640/28931/20.

Тому, обставини, за яких Міністерство юстиції України анулювало приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дають суду підстави для висновку, що це є крайнім (непропорційним) заходом застосованим до позивача.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем прийнято рішення про анулювання доступу до реєстру, без належного аргументування мотивів його прийняття.

З огляду на зазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на його користь, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 139, 243-246, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Міністерства юстиції України ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, Державне підприємство "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 Наказу Міністерства юстиції України від 26.10.2023 №3753/5 «Про задоволення скарги» про анулювання доступу Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з відновленням йому доступу до зазначеного реєстру після набрання чинності даного рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська