Справа № 161/19833/23
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/31/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гриня О. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Матвєєва Євгена Миколайовича, ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області про скасування постанови серії БАД № 6186074 від 07 листопада 2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення вимог ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 та ч. 10 ст. 121 КУпАП.

Обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови в загальному зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази, зокрема відеофіксація, вчинення адміністративних правопорушень, інкримінованих позивачу, а також до того, що позивач був вимушений керувати автомобілем, будучи позбавленим права керування, оскільки такі дії ним вчинялись у стані крайньої необхідності.

Зокрема в обґрунтування перебування у стані крайньої необхідності при вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, позивач зазначив, що 07 листопада він, його дружина ОСОБА_2 та їх троє дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їхали до родичів у м. Тернопіль, за кермом перебувала його дружина. В дорозі дружина повідомила, що її самопочуття різко погіршилось, почала дуже сильно боліти голова, вона не могла сконцентруватись на дорозі, було помутніння в очах, відчутно підвищилась температура тіла. Припаркувавши авто на узбіччі, дружина вирішала перепочити, проте її самопочуття не покращувалось. Враховуючи ті обставини, що зловити попутне авто було не можливо, а карета швидкої допомоги їхала б довго позивач вирішив сісти за кермо і їхати до найближчого населеного пункту, де можна отримати медичну допомогу та заночувати з дітьми.

З цих підстав ОСОБА_2 вважає, що діяв в стані крайньої необхідності, а отже в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 та ч. 10 ст. 121 КУпАП.

На підставі наведеного позивач просить визнати дії Інспектора Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Матвєєва Є. М. щодо винесення оскаржуваної постанови протиправними, а також визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД № 6186074 від 07 листопада 2023 року, якою до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 гривень.

Відповідач, скориставшись правом на відзив, щодо задоволення позовних вимог заперечив, до відзиву долучив відеозапис з місця події та просив залучити в якості свідка Інспектора Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції ОСОБА_6 .

Суд відмовляє в залученні в якості свідка Інспектора Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції ОСОБА_6 , оскільки КАС України не передбачено такої процесуальної дії, як залучення свідка.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, постановою у справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2023 року серії БАД № 6186074 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 та ч. 10 ст. 121 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 грн.

Підставою винесення оскаржуваної постанови стало те, що 07 листопада 2023 року близько 11 год. 00 хв. на 239 км автодороги М-19, Кременецького Тернопільської області, позивач керував транспортним засобом марки «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також після зупинки працівниками поліції, було встановлено, що ОСОБА_1 перевозив дітей віком до 12 років без авто крісел, чим порушив вимоги п. 21.11.б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП, а також керував транспортним засобом будучи позбавленим такого права згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/14363/22 від 21 листопада 2022 року, чим порушив п. 2.1.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

З матеріалів справи, зокрема позовної заяви слідує, що позивач фактично не оспорює самого факту адміністративних правопорушень, а лише вказує на те, що йому довелося їх вчинити з метою усунення небезпеки здоров`ю дружини, яка виникла при керуванні нею транспортним засобом шляхом різкого погіршення її здоров`я і що у інший спосіб, як необхідність сісти ним за кермо, будучи при цьому позбавленим такого права, у той момент не існувало.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Суд відхиляє доводи позивача про вчинення ним адміністративних правопорушень у стані крайньої необхідності, оскільки такі його доводи в повному обсязі спростовуються наданим стороною відповідача відеозаписом із місця події.

Зокрема із відеозапису чітко вбачається, що позивач жодним чином не заперечує факту вчинення ним адміністративних правопорушень, а лише просить працівників поліції його не притягати до адміністративної відповідальності, при цьому позивач також жодного разу не вказав працівникам поліції на ті обставини, про які зазначає у позовній заяві.

Також з відеозапису вбачається, що на пасажирському передньому сидінні біля позивача знаходиться його дружина у притомному стані, яка одночасно жваво веде діалог із працівникам поліції одночасно із ОСОБА_1 повідомляє, що вони їдуть на день народження та просить не притягати її чоловіка до адміністративної відповідальності при цьому жодного разу ані дружина, ані ОСОБА_1 не повідомили, про обставини наведені в позовний заяві, крім того на відрізку відео з 04 хв 30 сек. по 04 хв. 50 сек. дружина позивача виходить з автомобіля та повідомляє працівників поліції, що вони з чоловіком їдуть на день народження, при цьому чітко видно, що почувається вона здоровою.

Крім того позивач також не надав в ході розгляду даної справи жодного доказу того, що вже після винесення щодо нього спірної постанови його дружина зверталась за медичною допомогою, а отже доводи, щодо наявності стану крайньої необхідності в діях позивача суд сприймає критично та вважає їх такими, що направлені уникнення адміністративної відповідальності.

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Таким чином, ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. 70 КАС України зазначає, що наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 86 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд ураховує, що оскаржувана постанова містить відомості про відеофіксацію, а тому суд приймає наданий суб`єктом владних повноважень відеозапис в якості належного, допустимого та достовірного доказу та зазначає, що саме відеозапис з місця події надає можливість встановити дійсні обставини справи.

Що стосується інших доводів позивача вони не спростовують зроблених судом висновків, а лише виходять із самих доводів позивача про незаконність оскаржуваної постанови та не можуть слугувати самостійними підставами для задоволення позову.

Зважаючи на встановлення судом обґрунтованості оскаржуваної постанови та наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 та ч. 10 ст. 121 КУпАП, позовну заяву необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст.286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Постанову Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 07 листопада 2023 року серії БАД №6186074 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Інспектор Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Матвєєв Євген Миколайович (м. Тернопіль, вул. Валова, 11)

Відповідач: ГУНП в Тернопільській області (м. Тернопіль, вул. Валова, 11).

Повне судове рішення складено та підписано 15 січня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О.М. Гринь