Справа № 500/6846/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6846/23

15 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач -1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі, відповідач -2), в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 29.06.2023 року №69 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком, зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком з 21.06.2023 року, зарахувавши до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди з 15.02.1994 року по 01.07.1997 року продавцем магазину в смт.Скалат та 01.07.1997 року по 12.08.1998 року продавцем по переводу з Тернопільського "ТЕХО-ЛТД».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до відмови в призначені пенсії додано розрахунок стажу, у якому, з невідомих причин, не відображено період роботи позивача з 15.02.1994 року по 01.07.1997 року та з 01.07.1997 року по 12.08.1998 року. Просить врахувати, що відповідний період роботи підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , згідно яких: запис №10: 15.02.1994 - прийнята продавцем магазину в смт Скалат (Наказ №34к); запис №11: 01.07.1997 - звільнена по переводу в дочірнє підприємство «ТЕХО-СК», ст. 36 п.5 КЗпПУ (Наказ №83к); запис №12: 01.07.1997 +- Дочірнє підприємство «ТЕХО-СК». Прийнята продавцем по переводу з Тернопільського «ТЕХО-ЛТД» (Наказ №1 від 01.07.1997 р.); запис №13: 12.08.1998 - звільнена з роботи за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (Наказ №98 від 12.08.1998 р.). При чому, просить врахувати, що записи написані чітко, вказані усі необхідні відомості, є печатки, а тому, явних підстав для не зарахування даних періодів до страхового стажу позивача у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не було. Таким чином, вважає, що фактично неврахування саме даних періодів трудової діяльності позивача відповідачем-2 стало єдиною підставою для відмови позивачу у призначені пенсії, а це, на думку позивача, фактично 04 років, 05 місяці, 28 днів, що в сукупності перевищує необхідні 30 років для призначення пенсії за віком. Відтак, вважає, що Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії № 69 від 29.06.2023 року є незаконним та підлягає до скасування, а дії відповідачів протиправними. При цьому будь-яких зауважень з боку відповідачів щодо записів, зроблених в трудової книжки, не висловлено; записи трудової книжки в частині періодів роботи вчинені акуратно, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Ухвалою суду від 26.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзивів на позовну заяву.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що до заяви про призначення пенсії Позивачем надано трудову книжку серії НОМЕР_1 . Просить врахувати, що при дослідженні трудової книжки позивача встановлено, що записи про зміну прізвища, внесенні з порушенням порядку встановленому Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників №58, в записах №10 від 15.02.1994 про прийняття на роботу та №11 від 01.07.1997 про звільнення з роботи відсутня дата наказу про прийняття та звільнення з роботи. Отже, вважає, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу Позивача періодів роботи з 15.02.1994 по 01.07.1997 та з 01.07.1997 по 12.08.1998 на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 . З огляду на вищезазначене, звернув увагу суду на тому, що страховий стаж позивача зараховано на підставі відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку (Довідка ОК-5) та актів перевірок, щодо відповідності даних про факт роботи первинним документам від 16.06.2023 №2400-1102-1/2277, №2400-1102-1/2278 та від 08.06.2023 №1900-1103 1/2757. Додатково вказав про те, що до страхового стажу Позивача не зараховано період перебування на обліку як фізична особа-підприємець з 19.10.1998 по 31.12.2003 згідно довідки Головного управління ДПС у Тернопільській області Державної податкової служби України від 01.12.2022 №1671/АП/19-00-61, №13696/6/19-00-24-09, оскільки відсутня інформація про період сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні даного позову повністю. Вказав, що запис про періоди роботи позивача з 01.07.1997 по 12.08.1998 в Дочірньому підприємстві «Теко-СК» завірено відтиском печатки, на якій відсутній код ЄДРПОУ підприємства. Отже, вважає, що страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно документів, доданих до заяви про призначення пенсії, та з урахуванням інформації з системи персоніфікованого обліку складає 25 років 02 місяці 28 днів, стаж для визначення права на пенсію 25 років 07 місяців 18 днів.

Представник позивача подала до суду відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в яких підтримала позовні вимоги, просила даний позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 15.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик та допит свідків.

Судом встановлено, що 21.06.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

29.06.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №69 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0211-8/27949 від 30.06.2023 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії по віку, згідно рішення №69 від 29.06.2023. З даного рішення слідує, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, актів перевірки довідок по заробітній платі та даних СПОВ, страховий стаж особи становить 25 років 02 місяці 28 днів (на право як підприємець (внески) П.3.1 (ПП ЗУ №1058) становить 25 років 07 місяців 18 днів). При цьому, відповідач - 1 вказав, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років.

Позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (вх.№8065/Ф-1900 від 21.08.2023), в якій просила надати роз`яснення, чому відомості на офіційному сайті ПФУ відрізняються від відомостей у рішенні про відмову у призначенні пенсії за віком №69.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №7915-8065-Ф-02/8-1900/23 позивача повідомлено про те, що згідно довідки від 26.04.2023 №356, у книгах обліку надходження коштів від осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, за період з 2001-2003 відсутні дані про сплачені позивачем внески. Відповідач - 2 вказав, що періоди провадження підприємницької діяльності враховано до страхового стажу пропорційно сплаченим внескам, згідно даних, наявних в системі персоніфікованого обліку. Відповідач-2 також зазначив, що страховий стаж позивача склав 25 років 07 місяців 18 днів, а також додатково зазначив, що в даних РСЗО відображено всі періоди роботи позивача (34 роки 11 місяців 09 днів), у тому числі періоди, за які не сплачено страхові внески.

При цьому, як вбачається з відомостями про Алгоритм розрахунку: пенсія за віком (ЗУ №1058, дата звернення 21.06.2023), відповідачем - 1 не зараховано до страхового стажу позивача періоди з 15.02.1994 року по 01.07.1997 року та з 01.07.1997 року по 12.08.1998.

Вважаючи такі дії протиправними, а також вважаючи протиправним рішення відповідач - 1 про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що довідка може бути основним доказом підтвердження стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

Як слідує з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , виданої 26.06.1979, ОСОБА_1 у період з 15.02.1994 по 01.07.1997 працювала продавцем магазину ТОВ "ТЕХО-ЛТД" смт.Скалат, з 01.07.1997 прийнята по переводу з Тернопільського "ТЕХО-ЛТД" та з 12.08.1998 звільнена з роботи за власним бажанням.

При цьому, суд враховує, що позивач для отримання відомостей щодо роботи у спірні періоди зверталась в архівні установи, на підтвердження чого до позовної заяви долучено довідку Архівного відділу Тернопільської міської ради №22005/2023 від 04.10.2023, довідку Комунальної установи "Трудовий архів Півдолочиської селищної ради" Тернопільської області №339 від 24.08.2023, довідку Архівного відділу №5 Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області №840 від 23.08.2023, довідку Архівного відділу №5 Тернопільської районної військової адміністрації Тернопільської області №841 від 23.08.2023, довідку Комунальної установи "Трудовий архів Підволочиської селищної ради" Тернопільської області №338 від 24.08.2023, довідку Архівного відділу Тернопільської міської ради №22006/2023 від 04.10.2023.

Суд звертає увагу на тому, що положеннями Закону 1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Поряд з цим, суд вважає, що всі недоліки оформлення трудової книжки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача.

Отже, суд дійшов до висновку, що незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи, що зазначений в трудовій книжці носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства, що свідчить про те, що відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Неврахування відомостей трудової книжки під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком вплинуло на визначення тривалості стажу роботи.

Зокрема, як слідує зі спірного у даній справі рішення, відповідачем - 2 при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком, не проаналізовано, а також не зараховано до страхового стаж періоди роботи позивача з 15.02.1994 по 01.07.1997, з 01.07.1997 по 12.08.1998, хоча такі періоди зазначені у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 та скріплені відповідними печатками та підписами уповноважених осіб.

Лише у письмовому відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказав про те, що при дослідженні трудової книжки позивача встановлено, що записи про зміну прізвища, внесенні з порушенням порядку встановленому Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників №58, в записах №10 від 15.02.1994 про прийняття на роботу та №11 від 01.07.1997 про звільнення з роботи відсутня дата наказу про прийняття та звільнення з роботи.

Таким чином, на переконання суду, спірне у даній справі рішення про відмову у призначенні пенсії не відповідає вимогам чинного законодавства та є протиправним.

Отже, перевіряючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а також спірне рішення даного Головного управління на відповідність вимогам частини другої ст. 2 КАС України, а також враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, що визначені частиною другою ст. 245 КАС України, суд вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є протиправними, а спірне у даній справі рішення підлягає не лише скасуванню, але і визнанню протиправним.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Тернопільській області стосовно відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, суд зазначає, що ГУ ПФУ в Тернопільській області у листі № 7915-8065/Ф-02/8-1900/23 від 04.09.2023 надано лише інформацію щодо страхового стажу позивача, і не є рішенням щодо призначення пенсії позивачу за віком, а тому неправомірні дії ГУ ПФУ в Тернопільській області, на думку суду, у даному спорі відсутні. А відтак позовні вимоги у частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, до задоволення не підлягають.

При цьому, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, на думку суду, таким є зобов`язання відповідача - 2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 21.06.2023, прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком від 29.06.2023 року №69.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2023 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 15 січня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 );

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження:вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49094 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.