Справа № 420/4979/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4979/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду звернувся адвокат Чорнуцький Вадим Петрович в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (далі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткової щомісячної винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30000 гривень щомісячно, починаючи з 19.07.2022 року по 20.01.2023 у розмірі до 30 000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткову щомісячну винагороду, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30 000 гривень щомісячно, а починаючи з 19.07.2022 року по 20.01.2023 у розмірі до 30 000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

II. Позиція сторін.

На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що з 16.01.2021 р. та по теперішній час є співробітником Служби судової охорони у Одеській області. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану з урахуванням змін внесених постановами КМУ від 07 липня 2022 року № 793, від 20.01.2023 № 43 у співробітників Служби судової охорони, починаючи з 24.02.2022 р. по 20.01.2023 р. наявне право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень щомісячно. Проте, у період проходження служби з 24.02.2022 р. по 20.01.2023 р. відповідачем протиправно не нараховано та не виплачена додаткова щомісячна винагорода в сумі 30 000,00 грн., передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. через відсутність відомчого Порядку та виділення додаткових коштів з Державного бюджету, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Відповідач не скористався правом у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому ухвали суду від 15.03.2023 року про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву, електронний примірник якої доставлено на електронну адресу відповідача 17.03.2023 р. о 02 год. 26 хв. (а.с.27).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 06.04.2023 р. виправлено описку ухвалі суду від 15.03.2023 року про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 18.04.2023 року зупинено провадження у адміністративній справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 260/3564/22.

Ухвалою від 23.10.2023 року поновлено провадження у справі.

Враховуючи відсутність клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 проходить службу в ТУ ССО у Одеській області з 16 січня 2020 року та по теперішній час, що підтверджується довідкою ТУ ССО у Одеській області від 07 березня 2023 року № 38. (а.с.12)

24 листопада 2022 року ТУ ССО у Одеській області видано накази Про виплату співробітник територіального управління Служби судової охорони у Одеській області додаткової винагороди на період дії воєнного стану, а саме наказ № 255 (за лютий 2022 року), № 256 (за березень 2022 року), № 257 (за квітень 2022 року), № 9258 (за травень 2022 року), № 9259 (за червень 2022 року), №926 (за липень 2022 року), № 9261 (за серпень 2022 року), № 9262 (за вересень 202 року), № 9263 (за жовтень 2022 року); № 9300 від 23.12.2022 (за листопад 202 року), № 17 від 25.01.2023 (за грудень 2022 року) та № 945 від 24.02.2023 (з січень 2023 року), якими, зокрема,

- затверджено список співробітників територіального управління Служби судової охорони у Одеській області для виплати додаткової винагороди за відповідний місяць, згідно додатку. ( пункт 1 вказаних наказів);

- начальнику фінансово-економічного відділу, зокрема, забезпечити виплату додаткової винагороди співробітникам територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, в розмірах визначених цим наказом, після надходження відповідних бюджетних асигнувань. ( абзац перший пункту 2 вказаних наказів). ( а.с. 14-19)

20.02.2023 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом до ТУ ССО у Одеській області щодо отримання інформації стосовно нарахувань та виплат ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 24 лютого 2022р. по 20 січня 2023р., передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 р., (а.с.10)

07.03.2023 року ТУ ССО у Одеській області листом № 46.03-103 повідомило представника позивача, що 31.10.2022 р. наказом ДСА України № 396 затверджений Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (далі Порядок), який набирає чинності з дня його опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року. Оскільки пунктом 5 цього Наказу визначено, що накази про виплату додаткової винагороди співробітникам за минулий місяць видавати до 25 числа поточного місяця, то видання таких наказів Управлінням про виплати додаткової винагороди, без порушення Закону, стало можливим лише після 24.11.2022 року, тобто, коли був затверджений Порядок. У зв`язку з чим, на теперішній час, керуючись затвердженим Порядком, Управлінням проводиться відповідна робота на виконання Постанови №168 (зі змінами), а сам 24.11.2022 року Управлінням видано накази Про виплату співробітник територіального управління Служби судової охорони у Одеській області додаткової винагороди на період дії воєнного стану за лютий 2022 року січень 2023 року. При цьому, листом ДСА України (вих. №11-09941/22 від 01.11.2022) на запит Управління, щодо умов виконання Постанови КМУ №168 (зі змінами) підтверджено, що фінансова ситуація щодо виплати співробітникам ССО додаткової винагороди відповідно до Постанови на сьогодні не змінилася і вирішити її можливо лише шляхом виділення додаткових коштів з Державного бюджету (копія листа ДСА додається). (а.с.11)

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон № 1402-VIII), яким визначено, зокрема,

- підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони. ( стаття 160 Закону № 1402-VIII)

- служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України. ( частини перша та друга статті 161 Закону № 1402-VIII)

- грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. ( частина перша статті 165 Закону № 1402-VIII)

- грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються КМУ на рівні, не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.(частина друга статті 165 Закону № 1402-VIII)

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони" ( далі- постанова КМУ № 289) , зокрема

- затверджено: схему посадових окладів за посадами окремих категорій співробітників Служби судової охорони, які займають керівні посади, згідно з додатком 1; тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів співробітників Служби судової охорони згідно з додатком 2; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони згідно з додатком 3; схему тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони згідно з додатком 4; розміри надбавки за стаж служби співробітників Служби судової охорони згідно з додатком 5. ( пункт 1 постанови КМУ № 289)

- порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією. ( абзац другий пункту 2 постанови КМУ № 289)

На виконання статті 165 Закону № 1402-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 289 наказом Державної судової адміністрації України № 384 від 26.08.2020 р. затверджений Порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони (далі - Порядок № 384), яким передбачено, зокрема

- цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони (далі Служба). ( пункт 1 розділу І Порядку № 384)

- Грошове забезпечення включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення. ( пункт 4 розділу І Порядку № 384)

- до щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) надбавка за стаж служби. ( пункт 5 розділу І Порядку № 384)

- до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) підвищення посадового окладу; 2) надбавки; 3) доплати; 4) премія. ( пункт 6 розділу І Порядку № 384)

- до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) винагороди; 2) допомоги. ( пункт 7 розділу І Порядку № 384)

- грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби. ( пункт 8 розділу І Порядку № 384)

- підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат. ( пункт 9 розділу І Порядку № 384)

- грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення. ( пункт 10 розділу І Порядку № 384)

- періоди, за які грошове забезпечення не виплачується, визначені в пункті 11 Порядку №384, до яких, зокрема, віднесено час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати.

- грошове забезпечення, що належить до виплати співробітнику і своєчасно не виплачене або виплачене в меншому ніж належало розмірі, виплачується за весь період, протягом якого, співробітник мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. ( пункт 15 розділу І Порядку № 384)

- звернення співробітника щодо виплати грошового забезпечення розглядаються Службою судової охорони або відповідним територіальним управлінням Служби судової охорони в установленому законодавством порядку. ( пункт 16 розділу І Порядку № 384)

- виплата грошового забезпечення співробітника за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця (пункт 17 розділу І Порядку №384).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану ( далі постанова КМУ № 168), якою передбачено,

- на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил ….. співробітникам Служби судової охорони ….. виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). ( пункт 1 постанови КМУ № 168)

- Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови. ( пункт 3 постанови КМУ № 168)

- постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року. ( пункт 5 постанови КМУ № 168)

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 внесені такі зміни, зокрема,

- в абзаці першому пункту 1 постанови КМУ № 168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць";

- пункт 1 постанови КМУ № 168 доповнено новим абзацом такого змісту: Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення;

- доповнено постанову КМУ № 168 пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

- ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Наказом ДСА України від 31.10.2022 № 396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (далі - Порядок № 396), яким визначено, зокрема,

- ці Порядок і умови визначають механізм виплати додаткової винагороди на період воєнного стану (далі додаткова винагорода) співробітникам Служби Судової охорони (далі співробітникам). Порядок розроблено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану зі змінами (далі Постанова). ( пункт 1 Порядку № № 396),

- додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком. ( абзац перший пункту 3 Порядку №396)

- виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби. ( абзаци 1-2 пункту 4 Порядку № 396)

- додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць; 10 000 гривень - іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць; 100 000 гривень - співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. ( пункт 7 Порядку № 396)

VI. Оцінка суду.

Аналіз вищевказаних приписів чинного законодавства свідчить про те, що грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з основних і додаткових його видів та виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Як зазначалось вище, з 24 лютого 2022 року постановою Кабінету Міністрів України № 168 встановлено співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні в порядку та на умовах, визначених ДСА України.

Разом з тим, суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, яка набрала чинності 21.01.2023, у першому реченні абзацу першого пункту 1 постанови КМУ № 168 виключені слова співробітникам Служби судової охорони .

Отже, з 21.01.2023 у співробітників Служби судової охорони відсутнє право на отримання додаткової винагороди, яка була передбачена Постановою №168.

Відповідно до наявних у справі документів, ТУ ССО у Одеській області на адвокатський запит щодо нарахованої та виплаченої позивачу додаткової винагороди в сумі 30000,00 грн., передбаченої постановою КМУ № 168 з період з 24.02.2022 р. по 20.01.2023 року, повідомило адвоката позивача, про видання наказів про виплату співробітникам територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, у т.ч. позивачу додаткової винагороди на період дії воєнного стану за лютий 2022 р. січень 2023 року, проте виплати співробітникам ССО додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 можливі лише шляхом виділення додаткових коштів з Державного бюджету.

Відтак, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з невиплатою позивачу, як співробітнику ТУ ССО у Одеській області вказаної спірної додаткової винагороди з мотивів відсутності необхідних бюджетних асигнувань, які охоплюють період з 24 лютого 2022 року по 20.01.2023 року включно.

При вирішенні даних спірних правовідносин суд враховує, що дана справа є типовою справою щодо справи № 260/3564/22, яка розглядалась Верховним Судом як зразкова, а саме, ознаками типових справ є : а) позивачем є співробітник Служби судової охорони; б) відповідачем є територіальне управління Служби судової охорони; в) предметом спору є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168; г) спір виник внаслідок невиплати співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168; г) предметом позову є позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24 лютого 2022 року (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).

При цьому, висновки Верховного Суду у цій зразковій справі щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України №168 у посутньому зв`язку з положеннями статей 43 і 58 Конституції України, статей 161, 165 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів, нормами Порядку № 384 і Порядку № 396 належить застосовувати в адміністративних справах про виплату на користь співробітників Служби судової охорони додаткової винагороди у правовідносинах, що виникли з 24 лютого 2022 року.

Частиною третьою статті 291 КАС України передбачено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Так, відповідно до правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловлених у рішенні від 06.04.2023, яке залишено без змін Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.09.2023 у зразковій справі № 260/3564/22, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду визнав, саме, що відмова Територіального управління у виплаті позивачу додаткової винагороди як однієї зі складових його грошового забезпечення з підстави відсутності відповідних бюджетних асигнувань, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) право особи мирно володіти своїм майном, оскільки доки відповідні правові норми, що передбачають певні виплати, є чинними, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах.

За змістом правової позиції ЄСПЛ у справі Кечко проти України (рішення від 08 листопада 2005 року) у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З огляду на викладене, посилання відповідача щодо можливої виплати співробітникам ССО додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 лише шляхом виділення додаткових коштів з Державного бюджету є необґрунтованою.

Верховний Суд України у своїх рішеннях від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21-44а10 неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, то Верховний Суд у вказаній зразковій справі № 260/3564/22 також дійшов висновку, оскільки спірні правовідносини виникли до прийняття і набрання чинності Порядком № 396, а у спірний період однорідні правовідносини щодо порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони були врегульовані Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом ДСА України від 26 серпня 2020 року № 384 (далі - Порядок № 384), то саме Порядок № 384 підлягає застосуванню до спірних правовідносин. При цьому, Верховний Суд зауважив про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин пункту 7 Порядку № 396, яким визначені розміри додаткової винагороди співробітникам Служби судової охорони за певними критеріями, оскільки вказане виходить за межі наданих ДСА України повноважень. Крім того, за імперативною нормою частини другої статті 165 Закону № 1402-VIII розмір грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони встановлюється Кабінетом Міністрів України, тоді як згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони" Державна судова адміністрація України уповноважена затверджувати виключно порядок його виплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2023 у даній зразковій справі також вказала, що системний аналіз пункту 2-1 постанови КМУ № 168 (у редакції постанови КМУ № 793) свідчить, що наявність у ДСА України права встановлювати порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги не є тотожним праву встановлювати розміри додаткових винагород.

Щодо змісту внесених постановою КМУ від 07 липня 2022 року № 793 змін до постанови КМУ № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць замість 30 000 гривень щомісячно, то Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у вказаній зразковій справі № 260/3564/22 зазначив, що такі зміни не вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом пропорційність із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Відтак, зміни до постанови КМУ №168, внесені постановою КМУ від 07 липня 2022 року № 793 у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права позивача на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн на місяць, передбаченому постановою КМУ № 168 у первинній редакції.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

За загальним правилом діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає помилковою позицією позивача, що у даних спірних правовідносинах мають місце "протиправні дії", оскільки не виплата позивачу спірної винагороди є протиправними діями.

Статтею 9 КАС України перебачено що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки в межах даних спірних правовідносин права позивача порушені протиправною бездіяльністю у нарахуванні та виплаті йому додаткової винагороди за спірний період, та враховуючи, що у період з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року включно співробітники Служби судової охорони мали право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. на місяць, передбаченому Постановою № 168 у первинній редакції, за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця, суд вважає за необхідне вийте за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу з 24 лютого 2022 року по 20.01.2023 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Відповідно до пункту 23 частини 1 статі 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З метою відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в розмірі 30 000 грн на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року по 20.01.2023 включно, з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Такий спосіб захисту порушених прав позивачки є належним, ефективним та достатнім для їх відновлення і повністю узгоджується із тим, що, застосований Верховним Судом у справі № 260/3564/22.

З огляду на вказаний висновок суду, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії та зобов`язання відповідача в частині нарахування та виплати позивачу спірну додаткову щомісячну винагороду « …. за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30000 гривень щомісячно, починаючи з 19.07.2022 року по 20.01.2023 у розмірі до 30 000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць. не підлягають задоволенню, оскільки в цій частині позивач, на переконання суду, обрав невірний спосіб захисту порушеного права.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та " Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

VIII. Розподіл судових витрат.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Щодо витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, то ухвалою суду від 15.01.2024 року позивачу повернуто сплачений ним судовий збір в сумі 1073,60 грн., оскільки відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір він є звільненим від сплати судового збору, а відтак розподіл судових витрат із зі сплати судового збору судом не вирішується.

Щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Витрати на професійну правничу допомогу врегульовані статтею 134 КАС України, якою передбачено, зокрема

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

- для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (ч. 3 ст.134 КАС України).

- для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст.134 КАС України).

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 5 ст.134 КАС України).

- у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 6 ст.134 КАС України).

- обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ( частина 7 статі 134 КАС України)

Розподіл судових витрат врегульований статтею 139 КАС України.

Так, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. ( частина 7 статі 139 КАС України)

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.( частина 9 статі 139 КАС України)

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. ( частина 1 статті 143 КАС України).

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд на підставі належних та допустимих доказів має дослідити обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалась адвокатом Чорнуцьким В.П., про що свідчить ордер про надання правничої допомоги серії ВН № 1220165. (а.с.4)

На підтвердження обґрунтованості заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу представником позивача надано, зокрема,

- договір про надання правової допомоги від 20.02.2023., укладений між ОСОБА_2 , як Клієнтом та адвокатом Чорнуцьким Вадимом Петровичем, (далі адвокат), за умовами якого Адвокат приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення позовів, інших процесуальних документів, представництво інтересів у суді, інших установах та організаціях щодо нарахування та виплати грошового забезпечення в період служби у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Одеській області. ( пункт 1.1. договору) Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокатові за надану в межах цього Договору правову допомогу складає суму, що буде вказана у Актах приймання-передачі виконаних робіт. ( пункт 3.1. договору) (а.с.20)

- акт від 09.03.2023 р. прийому-передачі виконаних послуг за Договором про надання правової допомоги від 20.02.2023р., про те, що Замовник приймає від Виконавця роботу, згідно Переліку, та оплачує її в повному розмірі на момент підписання Акта виконаних робіт. Перелік наданих юридичних послуг Виконавцем: 1) Консультація Замовника, проведена 20.02.2023 р., тривалістю 60 хвилин, вартістю 1000 грн.; 2) Складання адвокатського запиту, проведено 20.02.2023 р. тривалістю 60 хвилин, вартістю 1000 грн. 2) 4) Складання Позовної заяви 08.03.2023 р., тривалість 3 години, вартість 3000 грн.;3) Консультація Замовника, проведена 09.03.2023 р., тривалістю 60 хвилин, вартістю 1000 грн. Всього до сплати: 6 000,00 грн. (а.с.21)

При цьому, матеріали справи не містять доказів надання відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, та обґрунтованість їх неспівмірність.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. не є співмірними із складністю і значенням справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт.

Зокрема, суд вказує, що такі послуги, як консультації та складання адвокатського запиту є складовою процесу підготовки до написання позову, а опрацювання правової позиції із урахуванням складності справи не вимагало значних затрат часу. Окрім того, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що не вимагає безпосередньої участі сторін, а, отже, і значної затрати часу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленого у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг, складності, типовості справи, та відповідно співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з цим, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 3000 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (вул. Софіївська 19, м. Одеса, 65082, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року, з урахуванням фактично відпрацьованого часу, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області (вул. Софіївська, буд. 19, м. Одеса, Одеська обл., ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в розмірі 30000,00 грн. на місяць, починаючи з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року, з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (вул. Софіївська, буд. 19, м. Одеса, Одеська обл., ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 ( три тисячі грн. 00 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна