Справа № 160/29749/23
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
14.11.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військова частина НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки за 2019 та 2020 роки ОСОБА_1 передбаченої ст. 19 Закону України "Про відпустки, п. 10-1 Закону З країни «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за 2019 та 2020 роки грошову компенсацію за невикористані дні додаткової соціальної відпустки передбаченої ст. 19 Закону України "Про відпустки, п. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та є учасником бойових дій, у зв`язку з чим відповідно до ч. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати. Позивач звернувся до відповідача щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, але відповіді не отримав. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача неправомірною та зазначає, що невиплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 257 КАС України.
Представник відповідача правом на подання відзиву не скористався. Ухвалу про відкриття провадження у цій справі отримана ним 08.12.2023р., що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2020р. за № 259 позивача звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України відповідно до ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підпункту «а» п.2 ч.5 ( у зв`язку із закінченням строку контракту).
04.10.2023р. позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки з 2019р. (рік народження другої дитини).
Відповіді на вищенаведене звернення позивача матеріали справи не містять.
Позивач вважає, що відповідачем протиправно не виплачено компенсацію за невикористану додаткову соціальну відпустку за 2019р. та 2020р. як батьку двох дітей, що стало підставою для звернення до суду.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.8 ст. ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Статтею 4 Закону України «Про відпустки» встановлено такі види відпусток: щорічні відпустки; додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); творча відпустка (стаття 16 цього Закону); відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» (в редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби) жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).
У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
Таким чином, батько дитини має право на додаткову щорічну оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів лише у випадку, якщо такий батько виховує дітей без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі).
Судом під час розгляду справи встановлено, що у позивача є двоє дітей 2005 та 2019 років народження, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, що містяться у матеріалах справи.
Позивач не надав суду доказів того, що він виховує своїх дітей без матері (рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком тощо).
Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивач не набув станом на день звільнення зі служби права на додаткову відпустку на підставі саме статті 19 Закону України "Про відпустки", а тому не має право й на компенсацію за невикористані дні додаткової соціальної відпустки під час звільнення зі служби.
За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача не є обґрунтованими, а позов не підлянає задоволенню.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , і.к НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін