Справа № 380/23413/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року м. Львівсправа № 380/23413/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (Відповідач/ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області:

- № 1-1319 від 03 травня 2023 року про сплату 1626,71 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нежитлові приміщення загальною площею 1127,20 кв. м., розмір частки в праві спільної власності на об`єкт 375,73 кв. м.;

- № 1-1319 від 03 травня 2023 року про сплату 2254,40 грн податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нежитлові приміщення загальною площею 1127,20 кв. м., розмір частки в праві спільної власності на об`єкт 375,73 кв. м.

2. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16 травня 2008 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність у галузі сільського господарства. Основним видом діяльності позивача є розведення свиней. У своїй господарській діяльності позивач використовує нежитлові приміщення, а саме: 1/3 частки будівлі стайні № 9 загальною площею 955,00 кв. м., яка належить позивачу на праві приватної власності та розташована за адресою АДРЕСА_1 ; 1/3 частки будівлі кормоцеху загальною площею 172,20 кв. м., яка належить позивачу на праві приватної власності та розташована за адресою урочище «Під дзвенячою», Червоненська сільська рада, Золочівський район, Львівська область.

03 травня 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 1-1319, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за вказані вище нежитлові приміщення (площа 375,73 кв. м., 1/3 частки) у розмірі 1626,71 грн за податковий період 2020 року. Також 03 травня 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 1-1319, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за вказані вище нежитлові приміщення (площа 375,73 кв. м., 1/3 частки) у розмірі 2254,40 грн за податковий період 2021 року.

Позивач не погоджується із цими податковими повідомленнями-рішеннями, уважає їх протиправними, оскільки відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) не є об`єктами оподаткування податком не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Згадані вище нежитлові приміщення, за які податковий орган нарахував позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, мають сільськогосподарське призначення, а тому відповідно до вимог підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктами оподаткування зазначеним податком.

Крім цього, позивач відзначає, що з метою правильного нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за вищезгадані нежитлові приміщення він провів їх класифікацію відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що підтверджується експертним висновком АС2 № 2320801 від 27 липня 2023 року, виданим та затвердженим Державним підприємством «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» (ДП ДНДІАСБ), згідно із яким віднесення належних позивачу на праві власності об`єктів нерухомого майна (будівля стайні № 9, площа 955,00 кв. м., функціональне призначення: для утримання та розведення свиней та будівля кормоцеху, площа 172,20 кв. м., функціональне призначення: кормоцех, зерносховище та склад) здійснено правильно. З урахуванням цього експертного висновку відповідач зробив перерахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахованого позивачу за податковий період 2022 року в сумі 4884,53 грн та скасував у зв`язку з цим податкове повідомлення-рішення від 03 травня 2023 року № 1-1319. Однак спірні податкові повідомлення-рішення від 03 травня 2023 року № 1-1319 та № 1-1319 за податкові періоди 2020, 2021 року податковий орган залишив без змін.

У зв`язку з вищенаведеним адміністративний позов просить задовольнити в повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належні позивачу на праві власності нежитлові приміщення, за які йому нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відносяться до будівель сільськогосподарського призначення. Однак спірні податкові повідомлення-рішення винесені податковим органом 03 травня 2023 року за податковий період 2020-2021 років, а експертний висновок АС2 № 2320801, наданий позивачем, складений 27 липня 2023 року. Отже, на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень у податкового органу були відсутні та належні докази, які б свідчили про те, що нежитлові приміщення, які є у власності позивача, віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. Оскільки нарахування податку на нерухоме майно здійснено податковим органом у 2023 році, а експертний висновок АС2 № 2320801 від 27 липня 2023 року дійсний з дати його складення, то ГУ ДПС у Львівській області листом від 15 вересня 2023 року за № 7206/3-01-24-13 скасувало податкове повідомлення-рішення від 03 травня 2023 року № 1-1319 на суму 4884,53 грн за податковий період 2022 року, а спірні податкові повідомлення-рішення від 03 травня 2023 року № 1-1319 та № 1-1319 за податкові періоди 2020-2021 років залишило без змін.

Відповідач також зауважує, що позивач не був позбавлений права з моменту внесення змін до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII звернутися до ДП ДНДІАСБ щодо видачі експертного висновку.

З наведеного відповідач висновує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03 травня 2023 року № 1-1319 та № 1-1319, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2020-2021 років прийняті ГУ ДПС у Львівській області на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим є законними та такими, що не підлягають скасуванню.

У зв`язку з наведеним у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, в якій додатково, окрім аргументів, наведених у позовній заяві, вказує, що придбання нежитлових приміщень, за які йому нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, здійснювалось ним саме з метою ведення підприємницької діяльності, яка безперервно ведеться і до сьогодні. Замовлення експертного висновку щодо приналежності будівель та споруд до певного класу є лише рекомендацією, а не прямим обов`язком платника податку, який зі свого боку не зобов`язаний проводити експертну оцінку нерухомості, а віднести будівлю до відповідного класу можна за загальними ознаками та документами, які посвідчують право власності на неї. Згідно з витягами про реєстрацію права власності на спірні нежитлові приміщення вони належать до таких типів об`єктів: будівля стайні № 9 та будівля кормоцеху. Вказані типи об`єктів нерухомості позивач використовує безпосередньо у своїй сільськогосподарській діяльності, такі мають сільськогосподарське призначення та відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 13 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 № 390281 та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16 травня 2008 року. Основним видом економічної діяльності є 01.46 Розведення свиней.

Позивач є платником єдиного податку другої групи, що підтверджується витягом № 1483 з реєстру платників єдиного податку від 29 травня 2023 року. У вказаному витязі в рядку «Перелік видів господарської діяльності» вказано 01.46 Розведення свиней.

Згідно із витягом про державну реєстрацію прав від 31 січня 2011 року № 28841418, виданим Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», та інформаційною довідкою від 29 вересня 2023 року № 348626091 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна позивачу на праві приватної спільної часткової власності (1/3 частки) належить будівля кормоцеху, яка розташована за адресою урочище «Під дзвенячою», Червоненська сільська рада, Золочівський район, Львівська область, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 31 січня 2011 року.

Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 лютого 2006 року № 9851129, виданим Золочівським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, та інформаційною довідкою від 29 вересня 2023 року № 348616308 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна позивачу на праві приватної спільної часткової власності (1/3 частки) належить будівля стайні № 9, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 15 лютого 2006 року.

03 травня 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 1-1319, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нежитлові приміщення будівлю кормоцеху та будівлю стайні № 9 (площа 375,73 кв. м., 1/3 частки) у розмірі 1626,71 грн за податковий період 2020 року.

03 травня 2023 року ГУ ДПС у Львівській області винесло податкове повідомлення-рішення № 1-1319, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нежитлові приміщення будівлю кормоцеху та будівлю стайні № 9 (площа 375,73 кв. м., 1/3 частки) у розмірі 2254,40 грн за податковий період 2021 року.

Позивач звернувся до ГУ ДПС у Львівській області із заявою від 16 серпня 2023 року, в якій просив звільнити його від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нежитлові приміщення, які належать йому на праві власності, а саме 1/3 частки будівлі стайні № 9 загальною площею 955,00 кв. м. та 1/3 частки будівлі кормоцеху загальною площею 172,20 кв. м.

До заяви позивач, серед копій інших документів (витягів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, витягу з реєстру платників єдиного податку, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) додав копію експертного висновку АС2 № 2320801 від 27 липня 2023 року, виданого та затвердженого Державним підприємством «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві», та додатку № 1 до нього.

Згідно із указаним експертним висновком віднесення належних позивачу на праві власності об`єктів нерухомого майна (будівля стайні № 9, площа 955,00 кв. м., код ДКБС 1271.1, функціональне призначення: для утримання та розведення свиней та будівля кормоцеху, площа 172,20 кв. м., код ДКБС 1271.9, функціональне призначення: кормоцех, зерносховище та склад) за класифікаційними ознаками Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018:2000 відповідно до функціонального призначення об`єктів виконане правильно. Класифікація за Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018:2000 відповідає чинним нормативним вимогам і може бути використана, не обмежуючись для цілей, визначених ДК 018:2000.

Листом від 15 вересня 2023 року за № 720/6/13-01-24-13 «Про надання відповіді» ГУ ДПС у Львівській області повідомило позивача у відповідь на його заяву від 16 серпня 2023 року, зокрема, про те, що «…нежитлові приміщення, 1/3 частки будівлі стайні загальною площею 955 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/3 частки будівлі кормоцеху загальною площею 172,2 кв. м., яка знаходиться за адресою: Львівська область, Золочівський район, с/р Червоненська, «Під дзвенячою» урочище фізичної особи ОСОБА_1 не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно. Відповідно до експертного висновку АС2 № 2320801 від 27 липня 2023 року зроблено перерахунок податку на нерухоме майно та скасовує податкове повідомлення-рішення № 1-1319 від 03.05.2023 в сумі 4884,53 грн (податковий період 2022 року), а податкові повідомлення-рішення № 1-1319 від 03.05.2023 в сумі 1626,71 грн (податковий період 2020 року) та 1-1319 від 03.05.2023 в сумі 2254,40 грн (податковий період 2021 року) залишає без змін».

Позивач, уважаючи податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 03 травня 2023 року №№ 1-1319, 1-1319 протиправними, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Львівській області від 03 травня 2023 року №№ 1-1319, 1-1319 про нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2020-2021 років.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Статтею 266 ПК України регламентовано особливості та порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом «а» підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, визначені підпунктами «а» - «л» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII, який набрав чинності 01 січня 2019 року, внесено зміни до ПК України і підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в такій редакції: не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, законодавець уточнив з 01 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є як юридичні, так і фізичні особи. Умовою звільнення об`єктів нерухомості від оподаткування законодавець визначив цільове призначення їх фактичного використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тож установлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

З аналізу приписів підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України слідує, що підставою їх застосування є одночасна сукупність двох умов: 1) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; 2) такий об`єкт нерухомості віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності особи.

За змістом підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16 травня 2008 року, а основним видом його економічної діяльності є 01.46 Розведення свиней.

Також суд встановив, що позивач є платником єдиного податку другої групи, що підтверджується витягом № 1483 з реєстру платників єдиного податку від 29 травня 2023 року. У вказаному витязі в рядку «Перелік видів господарської діяльності» вказано 01.46 Розведення свиней.

Отже, позивач перебуває на податковому обліку як суб`єкт підприємницької діяльності, видом діяльності якого є розведення свиней (код згідно з КВЕД 01.46).

Суд встановив, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належать такі об`єкти нежитлової нерухомості:

- 1/3 частки будівлі кормоцеху, яка розташована за адресою урочище «Під дзвенячою», Червоненська сільська рада, Золочівський район, Львівська область;

- 1/3 частки будівлі стайні № 9, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. Цей клас включає такі підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

До позовної заяви позивач додав копію експертного висновку АС2 № 2320801 від 27 липня 2023 року, виданого та затвердженого Державним підприємством «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві», та додатку № 1 до нього.

Згідно із указаним експертним висновком та додатком № 1 до нього віднесення належних позивачу на праві власності об`єктів нерухомого майна (будівля стайні № 9, площа 955,00 кв. м., код ДКБС 1271.1, функціональне призначення: для утримання та розведення свиней та будівля кормоцеху, площа 172,20 кв. м., код ДКБС 1271.9, функціональне призначення: кормоцех, зерносховище та склад) за класифікаційними ознаками Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018:2000 відповідно до функціонального призначення об`єктів виконане правильно. Класифікація за Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018:2000 відповідає чинним нормативним вимогам і може бути використана, не обмежуючись для цілей, визначених ДК 018:2000.

Отже, зазначені вище об`єкти нежитлової нерухомості віднесені до будівель сільськогосподарського призначення Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що підтверджується експертним висновком АС2 № 2320801 від 27 липня 2023 року, та використовуються позивачем як сільськогосподарським товаровиробником для здійснення сільськогосподарської діяльності, що не спростовано відповідачем.

З наведеного суд висновує, що належні позивачу на праві власності нежитлові приміщення, а саме: 1/3 частки будівлі стайні № 9 загальною площею 955,00 кв. м. та 1/3 частки будівлі кормоцеху загальною площею 172,2 кв. м., не є об`єктами оподаткування відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Отож, спірні податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем неправомірно.

Варто також зауважити, що у своєму листі від 15 вересня 2023 року за № 720/6/13-01-24-13 «Про надання відповіді» податковий орган, взявши до уваги наданий позивачем експертний висновок АС2 № 2320801 від 27 липня 2023 року, погодився з тим, що належні позивачу на праві власності нежитлові приміщення, а саме: 1/3 частки будівлі стайні № 9 загальною площею 955,00 кв. м. та 1/3 частки будівлі кормоцеху загальною площею 172,2 кв. м. не є об`єктами оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З цієї підстави контролюючий орган зробив перерахунок нарахованого позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2022 року та скасував у зв`язку з цим винесене ГУ ДПС у Львівській області податкове повідомлення-рішення від 03 травня 2023 року № 1-1319. Однак нараховані позивачу податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податкові періоди 2020-2021 років відповідач не став перераховувати, залишивши оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

Таку поведінку контролюючого органу відповідач у відзиві на позовну заяву пояснює тим, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені податковим органом 03 травня 2023 року за податковий період 2020-2021 років, а експертний висновок АС2 № 2320801, наданий позивачем, складений 27 липня 2023 року. Втім, наведене пояснення відповідача аж ніяк не роз`яснює та не виправдовує його поведінку у межах цього спору, оскільки як і скасоване податкове повідомлення-рішення за податковий період 2022 року, так і спірні податкові повідомлення-рішення за податкові періоди 2020-2021 років, які залишилися чинними, винесені в один день 03 травня 2023 року, тобто ще до дати складення експертного висновку (27 липня 2023 року). Однак з невідомих суду причин податкове зобов`язання позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2022 року перераховане, а відповідне податкове повідомлення-рішення скасоване, натомість спірні податкові зобов`язання за податковий період 2020-2021 років та податкові повідомлення-рішення залишаються чинними. За наведених обставин поведінку відповідача у спірному випадку не можна вважати добросовісною та розсудливою.

Покликання відповідача на те, що на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень у податкового органу були відсутні та належні докази, які б свідчили про те, що нежитлові приміщення, які є у власності позивача, віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 суд оцінює критично, оскільки віднести будівлю до відповідного класу можна й за документами, які посвідчують право власності на неї. Типи об`єктів нерухомого майна, за які позивачу нараховано спірні податкові зобов`язання (будівля стайні № 9 та будівля кормоцеху), безпосередньо вказані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, дані якого безоплатно надаються податковому органу органами державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до вимог підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України.

Стосовно ж зауважень відповідача про те, що позивач не був позбавлений права з моменту внесення змін до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII звернутися до ДП ДНДІАСБ щодо видачі експертного висновку суд зазначає, що норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000. Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 травня 2023 у справі № 380/10802/22.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені обставини та наведені правові положення, суд доходить висновку, що відповідачем не дотримано наведені приписи частини другої статті 2 КАС України, а тому податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 03 травня 2023 року № 1-1319 та від 03 травня 2023 року № 1-1319 є протиправними та підлягають скасуванню.

У процесі розгляду справи судом не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог частини першої, пункту другого частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини 1 статті 139 КАС України).

Суд встановив, що при зверненні з цим позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області на користь позивача належить стягнути 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 03 травня 2023 року № 1-1319 та від 03 травня 2023 року № 1-1319.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 12 січня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна