Справа № 580/10244/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року справа № 580/10244/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Тальнівської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 28.09.2023 №47/8-24.2 «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації» про скасування рішення Тальнівської міської ради від 03.08.2023 «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації» №45/8-21.2.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що оскаржене рішення прийнято всупереч рішенню Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, оскільки міська рада скасувала своє попереднє рішення, яким позивачу надано дозвіл на розробку землевпорядної документації щодо формування земельної ділянки комунальної власності, вільної від використання, орієнтовною площею 0,60 га для городництва за адресою АДРЕСА_1 , з метою надання її у користування на умовах договору оренди.

На думку позивача, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов, зокрема зазначив, що протирічливі рішення були прийняті у зв`язку з тим, що висловлена позиція тодішнього начальника відділу земельних ресурсів при прийнятті першого рішення у більшій мірі була обґрунтованою для депутатів та опосередковано вплинула на голосування. Проте, при прийнятті другого рішення твердження іншого начальника відділу земельних ресурсів були обумовлені важливими обставинами, раніше прийнятими рішеннями та змінами у законодавстві.

Відповідач зазначив, що місцеві жителі с. Червоне користувалися земельними ділянками за відсутності землевпорядної документації відповідно до рішень Соколівочківської сільської ради і фактично користуються по теперішній час з метою вирощування сільськогосподарської продукції для особистого вжитку.

Відповідач зауважив, що у 2021 - 2023 роках їм були надані дозволи на розроблення землевпорядної документації.

Відповідач зазначив, що відповідно до підпункту 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» чинного ЗК України від 25.10.2001 безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом (тобто до 01.01.2002).

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що право користування земельною ділянкою на яку претендує позивач можуть реалізувати лише громадяни, які вже використовують її для власних потреб.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено таке.

03.08.2023 сесія Тальнівської міської ради (восьмого скликання) ухвалила рішення «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації» № 45/8-21.2, де згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення землевпорядної документації щодо формування земельної ділянки комунальної власності, вільної від використання, орієнтовною площею 0,60 га для городництва за адресою АДРЕСА_1 , з метою надання її у користування на умовах договору оренди.

В подальшому Тальнівська міська рада прийняла рішення «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації» 28.09.2023 за № 47/8-24.2 де підпунктом 5.1 пункту 5 скасувала підпункт 1.1 пункту 1 рішення міської ради від 03.08.2023 № 45/8-21.2 про надання позивачу дозволу на розробку землевпорядної документації.

Не погоджуючись із наведеним рішенням від 28.09.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами 1-3 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 123 ЗК України передбачено, що рішення про надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Отже, рішенню про надання або відмову у наданні земельної ділянки у власність або користування передує отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки та їх надання відповідному органу.

Згідно з вимогами ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Отже, процес отримання земельної ділянки у власність є стадійним, завершальною з яких є прийняття уповноваженим державним органом рішення про затвердження проекту землеустрою чи технічної документації та передача земельної ділянки у власність чи користування.

Водночас отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи технічної документації щодо поділу земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 826/5735/16.

Верховний Суд у постанові від 18.10.2018 у справі № 818/1976/17 прийшов до висновку, що надання будь-яким особам дозволів на розроблення відповідних проектів землеустрою є лише первісним етапом процедури відведення земельних ділянок і не означає, що такі проекти землеустрою в наступному будуть затверджені компетентним суб`єктом владних повноважень, а земельні ділянки - передані заявникам (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17).

З наведеного правого регулювання та висновків Верховного Суду вбачається, що орган місцевого самоврядування може надати дозволи на розробку проекту землеустрою необмеженій кількості осіб щодо однієї і тієї ж земельної ділянки.

При цьому, громадянин, який звернувся за отриманням дозволу вперше не набуває перевагу при подальшому отриманні у користування земельної ділянки порівняно з тим, хто звернувся пізніше, тому твердження відповідача, що іншим особам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на спірну земельну ділянку, є безпідставними.

Щодо посилання відповідача на використання земельних ділянок громадянами с. Червоне, суд зазначає, що правовстановлюючих документів, якими оформлено право користування земельними ділянками відповідач не надав. Також відсутні докази, які підтверджують їх виділення внатурі на місцевості, тому твердження відповідача про співпадіння земельних ділянок громадян з тією, на яку надано дозвіл позивачу, є безпідставними.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 у справі «Рисовський проти України» суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа виливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорваті», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Онер`їлдіз проти Туреччини» та «Беєлер проти Італії»).

Потреба виправити «минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»), іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Лелас проти Хорватії»).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються («Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії»).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В контексті переліченої практики Європейського суду з прав людини суд вважає за необхідне зазначити, що на позивача не може покладатись тягар можливих, однак не підтверджених належними доказами помилок Тальнівської міської ради.

Окремо суд зазначає, що відповідно до п. 5 рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Суд зазначає, що рішення Тальнівської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є ненормативним актом індивідуального характеру, який вичерпав свою дію фактом його виконання, оскільки позивач уклав відповідний договір із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 №75 від 14.09.2023 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За наведених обставин, Тальнівська міська рада не мала повноважень скасовувати своє раніше прийняте рішення від 03.08.2023 №45/8-21.2 «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Тальнівської міської ради від 28.09.2023 №47/8-24.2 «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації», в частині скасування підпункту 1.1 пункту 1 рішення Тальнівської міської ради від 03.08.2023 №45/8-21.2 про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку землевпорядної документації.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тальнівської міської ради (20401, Черкаська обл., м. Тальне, вул. Соборна, буд. 28, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО