Справа № 420/6411/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/6411/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року у справі №420/6411/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

28 березня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.02.2023 року №2396-1623/Б-02/8-1500/23 в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 11.12.2018 року на підставі довідки ГУНП в АРК та м. Севастополі додаток №1 до листа №187/100/04-2022 від 11.01.2023 року з урахуванням індексації грошового забезпечення, та з 01.06.2019 року на підставі довідки ГУНП в АРК та м. Севастополі додаток №2 до листа №187/100/04-2022 від 11.01.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок, виплатити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , починаючи з 11.12.2018 року на підставі довідки ГУНП в АРК та м. Севастополі додаток №1 до листа №187/100/04-2022 від 11.01.2023 року щодо індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених коштів, та з 01.06.2019 року на підставі довідки ГУНП в АРК та м. Севастополі додаток №2 до листа №187/100/04-2022 від 11.01.2023 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 з 12.12.2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12.12.2018 року без обмеження розміру пенсії граничною межею (максимальним розміром), з урахуванням раніше виплачених коштів.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю дій пенсійного органу, оскільки рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, а саме приписи частини сьомої статті 43, згідно із якими максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Окрім того, позивач вказує, що пенсійний орган протиправно не здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, оскільки всі законодавчо визначені для цього умови дотримані.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 22 серпня 2023 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.03.2022 року перерахованої ОСОБА_1 пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» розміром 22046,17 грн без врахування нарахованої індексації пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.03.2022 року ОСОБА_1 перераховану на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» пенсію без обмеження її максимального розміру.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 01.06.2019 року на підставі довідки про його грошове забезпечення станом на травень 2019 року, наданою ОСОБА_1 Головним управлінням Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі листом від 11.01.2023 року №187/100/04-2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.06.2019 року на підставі довідки про грошове забезпечення станом на травень 2019 року, наданою ОСОБА_1 Головним управлінням Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі листом від 11.01.2023 року №187/100/04-2022 без обмеження максимального розміру перерахованої пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи означене рішення та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на визнання неконституційними положень частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII, які передбачали обмеження пенсії максимальним розміром, та відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI, дії пенсійного органу в частині застосування обмеження максимальним розміром пенсії позивача з 01.03.2022 року є протиправними.

Окрім цього, окружним адміністративним судом вказано про те, що пенсійним органом протиправно не здійснено з 01.06.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про розмір грошового забезпечення, оскільки у травні 2019 року посадовий оклад за посадою позивача «начальник Головного управління» збільшився на 300 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (далі скаржник, пенсійний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про помилковість висновку суду першої інстанції щодо не застосування у спірному випадку приписів статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Як стверджує пенсійний орган, позиція суду першої інстанції щодо відсутності підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 24 червня 2020 року (справа №580/234/19), за якими на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Відтак, на переконання пенсійного органу, передбачені статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії максимальним розміром, під час проведення перерахунку пенсії позивача, ГУ ПФУ в Одеській області застосовано цілком правомірно.

Окрім того, Головне управління наголошує, що на адресу пенсійного органу не надходила оновлена довідка ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про розмір грошового забезпечення станом на травень 2019 року. Так, позивачем подано до Головного управління лише лист ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 11.01.2023 року за №187/100/04-2022 з додатками, проте без відповідної довідки. Насамкінець, скаржник зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як з`ясовано колегією суддів та установлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року за №2262-ХІІ.

01.03.2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» ОСОБА_1 нарахована індексація у розмірі 3086 грн. 46 коп. У зв`язку з чим, пенсія з урахуванням надбавок і доплат склала 25132 грн. 63 коп.

Водночас, під час означеного перерахунку пенсійним органом обмежено розмір виплачуваної пенсії десятьма прожитковими мінімумами. З урахуванням обмеження пенсії граничним розміром, розмір пенсії обмежено до 22046 грн. 17 коп. з 01.03.2022 року.

23.01.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії:

- з урахуванням індексації з моменту призначення пенсії;

- з урахуванням складових згідно до довідки про розмір грошового забезпечення станом на травень 2019 року та без обмеження пенсії максимальним розміром.(а.с.70-72)

Листом від 06.02.2023 року №2396-1623/Б-02/8-1500/23 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсій на підставі довідки про розмір грошового забезпечення на травень 2019 року. Крім цього, як зазначено пенсійним органом у листі, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. У зв`язку з вище зазначеним, врахування до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії індексації не передбачено.

Також Головним управлінням вказано про те, що оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 року по справі №420/1203/19, зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2019 року установлено з 11.12.2018 року провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру - розмір пенсії визначений на зазначену дату та становить 22046 грн. 17 коп. (а.с.73-74)

Не погодившись із вищевказаними діями пенсійного органу, позивач звернувся до суду за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.

Предметом спору у цій справі є:

- правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ);

- відмова ГУ ПФУ в Одеській області у перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на травень 2019 року, наданою Головним управлінням Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі листом від 11.01.2023 року №187/100/04-2022.

Слід зазначити, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI (далі Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме:

«максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

У подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно із пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 20.12.2016 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 дійшов висновку, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема, у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Разом з цим, Конституційний Суд України у вказаному рішення зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає приписам статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

У свою чергу, апеляційний суд звертає увагу на те, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема у постановах від 16.12.2021 року у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 року у справі № 340/2476/21, від 25.07.2022 року у справі № 580/3451/21 та від 30.08.2022 року у справі №440/994/20, суд касаційної інстанції зазначив про таке:

«На момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 та Законом №3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Водночас, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначені положення явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду.

На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Як установлено положеннями статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Більше того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Так, у постанові від 13.02.2019 року, прийнятою Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у даному випадку застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.»

Враховуючи вищенаведене, застосування відповідачем обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 є протиправним, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно того, що ГУ ПФУ в Одеській області протиправно під час перерахунку обмежено пенсію позивача максимальним розміром.

Окрім цього, безпідставними є посилання пенсійного органу на постанову Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі №580/234/19, оскільки у наведеній справі вирішувалося питання перерахунку та виплати пенсії особі, згідно із пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713), на відміну від справи, що розглядається, де позивачу призначено пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII.

Вирішуючи спір апеляційний суд враховує висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 04.07.2023 року у справі №420/10528/21 та від 21.04.2023 року по справі №380/8024/21.

Що стосується доводів пенсійного органу про відсутність правових підстав для перерахунку позивачу пенсії на підставі оновленої довідки ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про розмір грошового забезпечення, судова колегія зазначає про таке.

У відповідності до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частини 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ).

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону №2262-ХІІ, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до приписів статті 10 Закону України №2262-XII обов`язок нарахування та виплати пенсій покладено на органи Пенсійного фонду, які здійснюють нарахування пенсій на підставі наданих документів, відповідними органами/особою-пенсіонером довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення зазначених у довідках.

Згідно до положень пункту 9 Порядку № 45, Головне управління має право перевіряти правильність складання довідок, однак, права самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку не має.

Тобто, органи Пенсійного фонду здійснюють перерахунок пенсій на підставі довідок про складові оновленого грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, видані відповідними органами.

За правовим висновком Верховного Суду викладеному у постанові від 17.12.2019 року по справі №160/8324/19, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 року, у разі наявності права на перерахунок пенсії у зв`язку зі змінами складових грошового забезпечення у пенсійного органу виникає обов`язок перерахунку пенсії з моменту отримання належної довідки від уповноваженого органу.

Як установлено судом першої та апеляційної інстанції, що позивачу за посадою начальника Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 11.12.2018 року призначено пенсію за вислугу років згідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ із розрахунку грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, зокрема посадового окладу у розмірі 5100 грн.(а.с.92)

У подальшому, наказом Національної поліції України від 27.02.2019 року №190 затверджено перелік змін у штатах Національної поліції, згідно до якого посадовий оклад за посадою «начальник Головного управління» становить 5400 грн. (а.с.126-127)

З огляду на матеріали справи судовою колегією з`ясовано, що 11.01.2023 року листом за №187/100/04-2022 Головним управлінням Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надіслано на адресу позивача довідку про розмір грошового забезпечення станом на травень 2019 року із зазначенням, зокрема посадового окладу у розмірі 5400 грн.(а.с.18-19)

23.01.2023 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, до якої додано, серед іншого, відповідний лист Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за №187/100/04-2022, а також оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на травень 2019 року.(а.с.15-17)

Оскільки вищезазначена довідка про розмір грошового забезпечення отримана органом пенсійного фонду, відтак, у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі указаної вище довідки.

Означене, у повному обсязі спростовує доводи скаржника стосовно того, що у межах спірних правовідносин немає підстав для перерахунку пенсії позивача.

Враховуючи викладене, правильним є висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій пенсійного органу в частині не здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.06.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, оскільки у травні 2019 року посадовий оклад за посадою позивача «начальник Головного управління» збільшився на 300 грн.

Відтак, апеляційна скарга пенсійного органу не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

У свою чергу інші доводи апеляційної скарги пенсійного органу ґрунтуються на неправильному розумінні норм матеріального права та зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім цього, судова колегія уважає безпідставними доводи скаржника про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно із цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року у справі №420/6411/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні ді залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло