Справа № 440/2696/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 р. Справа № 440/2696/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2023, суддя А.Б. Головко, по справі № 440/2696/23

за позовом Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України

до Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради,

третя особа ОСОБА_1

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Полтавська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05.03.2020 року № 60 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень по вул. Миколи Дмитрієва, 6 в м. Полтаві".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05.03.2020 року № 60 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень по вул. Миколи Дмитрієва, 6 в м. Полтаві".

ОСОБА_1 (далі третя особа), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на момент розгляду справи судом першої інстанції предмет спору вже був відсутній, так як відповідно до ч.8 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника, а станом на 23.06.2023 року будівництво було завершено, на підтвердження чого надає відповідний правовстановлюючий документ (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Також апелянт зазначав про відсутність повноважень у Полтавської обласної прокуратури на подання позовної заяви, аргументуючи тим, що для представництва у суді інтересів держави прокурор має визначити не просто передумови спору, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції законним та таким, що не підлягає скасуванню. Посилався на те, що третя особа не дотрималася плану зонування м. Полтава та використовувала надану в оренду земельну ділянку не за призначенням. Свої повноваження обґрунтовував тим, що позов прокурора подано в інтересах Державної інспекції архітектури та містобудування України (надалі ДІАМ) як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, який при цьому проявив бездіяльність.

Представник відповідача до судового засідання не прибув, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням двадцять восьмої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 29.11.2019 затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :15:012:0211 площею 0,2139 га за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено право користування на земельну ділянку відповідно до частки, визначеної проектом розподілу територій та передано ОСОБА_1 в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,0401 га для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (лікувально - діагностичний центр).

26.11.2019 року між Полтавською міською радою (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (орендар) укладений договір оренди землі, яким орендодавець надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень (лікувально - діагностичний центр), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

21.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Полтавської міської ради із заявою про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по об`єкту будівництва: "Нове будівництво громадської будівлі (лікувально - діагностичний центр) по АДРЕСА_1 . Додатками до заяви зазначені: - містобудівний розрахунок з техніко - економічними показниками "Нове будівництво громадської будівлі (лікувально - діагностичний центр) по АДРЕСА_1 ; - витяг з Державного земельного кадастру; - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення площею 48,7 кв.м. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

05.03.2020 року Управлінням з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради винесений наказ № 60 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень по вул. Миколи Дмитрієва, 6 в м. Полтаві".

Прокурор не погодився із законністю наказу Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05.03.2020 року № 60 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень по вул. Миколи Дмитрієва, 6 в м. Полтаві" та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави відповідно до ч.3 ст. ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та неврахування відповідачем, приймаючи спірний наказ, того, що земельну ділянку передано в оренду виключно для експлуатації та обслуговування вже наявного нежитлового приміщення в багатоквартирному житловому будинку, а не для здійснення нового будівництва громадської будівлі поряд з наявним житловим будинком, тобто наміри забудови третьої особи не відповідають меті виділення йому земельної ділянки в оренду (для обслуговування існуючих будівель).

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, серед іншого, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частини 6 пункту 4 Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1340 (далі Положення №1340), ДІАМ відповідно до покладених на неї завдань розглядає в порядку нагляду рішення про скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об`єктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування або анулювання зазначених документів.

Згідно з п.7 ч.4. ст. 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI) у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності (крім документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів), з одночасним поданням позову до суду про скасування такого рішення та подальшим оприлюдненням такої інформації на порталі електронної системи.

Суд звертає увагу, що у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону № 1697-VII, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Згідно з інформацією зазначеною в листі ДІАМ, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений подавати позов до суду про визнання протиправним та скасування наказу Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05.03.2020 № 60 «Про затвердження містобудівних умов і обмежень по вул. Миколи Дмитрієва, 6 у місті Полтаві», видані замовнику ОСОБА_1 , виключно за результатами перевірки в порядку нагляду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Отже, позивачем дотримано приписів статті 53 КАС України, щодо зазначення в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі доказів на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором, із вказівкою на орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та причини бездіяльності такого органу.

Щодо аргументу апелянта про відсутність предмету спору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 1 Закону № 3038-VI) містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до положень статті 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 3-1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом; 4-2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову).

Частиною 3 статті 29 Закону № 3038-VI передбачено, що містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України "Про адміністративні послуги".

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Згідно з частини 8 статті 29 Закону №3038 містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника або за рішенням суду.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 2) абзац п`ятий частини восьмої статті 29 виключено згідно із Законом України від 17.10.2019 р. N 199-IX; 3) за рішенням суду.

У разі скасування за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом.

З аналізу частини 8 статті 29 Закону №3038 (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) слідує, що скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється за заявою замовника або за рішенням суду, та вказаною нормою не передбачена можливість скасування містобудівних умов та обмежень на підставі рішення органу будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 19.09.2019 № 308/10256/15-а, від 15 липня 2020 року у справі № 344/8546/15-а, Початок формиКінець форми колегія суддів зазначає, що містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва та у зв`язку з його закінченням вичерпують свою дію виконанням.

Крім того, містобудівні умови та обмеження хоч і не є актом ненормативного характеру, однак в силу наведених законодавчих приписів не вичерпують свою дію фактом їх затвердження, є чинними до завершення будівництва і підлягають врахуванню під час прийняття подальших рішень суб`єктами містобудівної діяльності та виконання будівельних робіт на рівні з іншими вихідними даними та містобудівною документацією на місцевому рівні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що апелянтом надано правовстановлюючий документ (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно), який передбачає, що станом на 23.06.2023 року об`єкт за адресою Полтавська обл., м. Полтава, вул. Миколи Дмитрієва, 6 вже був закінчений будівництвом. Тобто за час розгляду справи судом першої інстанції третьою особою було усунуто обставини, які могли стати підставою скасування спірного наказу (а.с. 50).

До того ж, колегія суддів зауважує, скасування наказу Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05.03.2020 року № 60 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень по вул. Миколи Дмитрієва, 6 в м. Полтаві" не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки, відшкодування шкоди. Так як, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі згаданого наказу, останній вичерпує свою дію фактом виконання.

При цьому, відповідно до позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.12.2023 року № 640/21210/19, після реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, у разі наявності всіх визначених законом підстав вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України, необхідно звернутися з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта (об`єктів) у порядку, встановленому законом. Тобто ефективним способом захисту за таких обставин є знесення самочинного будівництва за рішенням суду у разі, якщо буде доведено, що об`єкт має ознаки самочинного будівництва.

Щодо вибору належного способу захисту Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.02.2021 року № 925/642/19 зазначає, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Суд звертає увагу, що задоволення позовних вимог Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправним та скасування наказу Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05.03.2020 року № 60 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень по вул. Миколи Дмитрієва, 6 в м. Полтаві", який вже було реалізовано і вичерпав свою дію, не створить правових наслідків, а саме поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження ним зазначеною земельною ділянкою.

Отже, такі вимоги не призведуть до захисту порушеного права.

Вищезазначене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про незаконність наказу Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05.03.2020 року № 60 "Про затвердження містобудівних умов та обмежень по вул. Миколи Дмитрієва, 6 в м. Полтаві" та скасування його.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 по справі № 440/2696/23 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 15.01.24.