Справа № 560/14047/23
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 ч. 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232- XII "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері дружини із числа осіб з інвалідністю II групи. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно не звільняє його з військової служби за підпунктом "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-XII. Вказує на те, що ним неодноразово надсилались до військової частини рапорти про перебування на лікуванні, рапорти про звільнення із військової служби, які належним чином розглянуті не були.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві військова частина НОМЕР_1 просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що як вбачається зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 №135 від 15.05.2023, ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, після довготривалого лікування не прибув до місця дислокації військової частини. Позивачу припинено виплату грошового забезпечення та знято з усіх інших видів забезпечення. Вказує також на те, що позивач був повідомлений про наслідки вчиненого ним правопорушення, однак заяв або клопотань на адресу військової частини НОМЕР_1 не надсилав, пояснень не надавав.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.04.2022 №102 солдат ОСОБА_1 вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків. 29.05.2022 ОСОБА_1 отримав вибухову травму. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 26.09.2022 №249 він визнаний обмежено придатним до військової служби, непридатним до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Також, як вбачається зі змісту наданих сторонами доказів та відзиву, позивач продовжував лікування у 2023 році ( а.с. 86)

Як видно з наданих суду копій документів медичного характеру, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах у періоди: 01.06.2022 -13.06.2022, 17.06.2022 - 19.07.2022, 24.11.2022 - 29.12.2022, а також протягом окремих періодів 2023 року.

28.12.2022 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив рапорт, адресований командиру військової частини НОМЕР_1 , про звільнення з військової служби, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його зі служби згідно з п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу №2232-ХІІ у зв`язку з необхідністю догляду за матір`ю дружини, яка є особою з інвалідністю IІ групи. До вказаного рапорту додавались копії паспортів, свідоцтв, довідки до акта огляду МСЕК, медичних документів, пенсійного посвідчення, довідки ВЛК та копія рапорту.

31.03.2023 та 16.05.2023 позивач надіслав поштою повторні рапорти про звільнення, подані на ім`я військової частини НОМЕР_1 . Також у справі наявні копії рапортів з приводу виплати грошового забезпечення та повідомлення про перебування у лікувальних закладах.

Згідно з наказом командира військової частини від 15.05.2023 №135 позивач вважається таким, що в умовах воєнного стану самовільно залишив військову частину, після довготривалого лікування не прибув до місця дислокації військової частини. Відповідно до доповіді командира військової частини №47/1638 від 16 травня 2023 встановлено, що зі змісту рапорту командира 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 вбачається, що 15.05.2023 не повернулися після лікування ряд військовослужбовців, у тому числі солдат ОСОБА_1 . Із змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по основній діяльності) від 13.06.2023 №337 про результати службового розслідування за фактом неповернення з лікування 10 військовослужбовців та акту службового розслідування вбачається, що позивач проходив лікування в медичних закладах до 26.09.2022, про що наявні відповідні медичні документи. Після лікування до підрозділу не повертався. Розслідуванням встановлено факт безпідставної відсутності на службі з 27.09.2022, відтак зроблений висновок про те, що солдат ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину з 27.09.2022 та не повернувся до неї на час службового розслідування.

Листом від 19 липня 2023 №4712473 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про те, що дистанційне звернення військовослужбовців до командирів та начальників діючими нормативними актами Збройних Сил України не передбачене, отже заявник повинен звернутись з таким рапортом особисто. При наявності будь-яких законних підстав для звільнення з військової служби військовослужбовець особисто звертається до свого командира з мотивованим рапортом та додає до нього оригінали документів, які підтверджують право на звільнення з військової служби.

Отже, з огляду на зміст відповіді судом встановлено, що рапорт позивача в частині підстав, на які він посилається як на підстави звільнення зі служби, відповідачем по суті не розглядався.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Згідно з частинами другою, четвертою статті 2 Закону проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі по тексту - Положення № 1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до п. 14. Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пункт 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170, передбачає, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.

Водночас, подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. У разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Отже, рапорт про звільнення позивача - солдата ОСОБА_1 з відповідними документами за звичайних обставин повинен був бути поданий його безпосередньому начальнику/командиру.

Водночас, станом на дату направлення рапорту від 28.12.2022 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою №6193 від 29.12.2022, про що також зазначається у акті службового розслідування на сторінці 5.

Хоч чинне законодавство прямо не передбачає такий спосіб звернення з рапортом, як направлення його поштою, однак і не містить заборони щодо цього.

Листом від 19.07.2023 відповідач надав відповідь на рапорт ОСОБА_1 з роз`ясненнями, які не можна розглядати як вирішення питання по суті. Так, як видно зі змісту листа - відповіді від 19.07.2023, у ньому відповідач не висловлюється з приводу тієї підстави для звільнення, щодо якої звернувся позивач (у зв`язку з необхідністю догляду за матір`ю дружини, яка є особою з інвалідністю IІ групи)

Суд враховує те, що позивачем були надані завірені копії документів, на підставі яких відповідач міг прийняти рішення з приводу питання, порушеного у рапорті. У той же час, цього зроблено не було, зважаючи на що слід зобов`язати відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 28.12.2022 та прийняти рішення в межах компетенції.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначене, суд вважає необхідним позов задоволити частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі командира військової частини повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 28.12.2022 щодо питань звільнення з військової служби та прийняти рішення в межах наданих повноважень.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16 січня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок