Справа № 520/20092/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 р.Справа № 520/20092/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 р. (постановлену суддею Мельниковим Р.В.) по справі № 520/20092/23

за позовом ОСОБА_1

до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправною відмову Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, викладену у формі листа від 20.06.2023 №22-312/4.2/10-23, яка полягає у не підготовці та ненадані до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом на 01.01.2023, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про державний бюджет України" на 01 січня 2023 року, який складав 2684,0 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 основного розміру його пенсії; зобов`язати Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нові довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом на 01.01.2023, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України віл 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на 01 січня 2023 року, який складав 2684,00 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 основного розміру його пенсії.

Ухвалою суду від 07.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 18.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу термін п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви; повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки у визначений термін; роз`яснено позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде залишена без розгляду.

На виконання вищезазначеної ухвали суду від 18.09.2023 позивачем подано заяву про поновлення строку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у задоволенні заяви позивача про усунення недоліків відмовлено, а адміністративний позов ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 і направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач отримує пенсію передбачену Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та, деяких інших осіб".

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, із зазначенням сум посадового окладу, окладу за спеціальним званням (підполковник поліції), надбавки за вислугу років, надбавки за специфічні умови проходження служби, премії та інших додаткових видів грошового забезпечення, які розраховані шляхом множення прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановлених Законом України «Про державний бюджет України» відповідно на на 2023 рік, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 704.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви, листом від 20.06.2023 №22-312/4.2/10-23, відповідачем повідомлено позивачу про відсутність правових підстав для оформлення та надання довідок про розмір грошового забезпечення осіб, звільнених з військової служби для обчислення пенсії, станом на 01.01.2023.

Вважаючи, протиправними вищезазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовом до суду з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України, одночасно посилаючись на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 статті 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Тому в разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975 р., Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Виходячи з принципу змагальності в адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом спору в зазначеній справі є протиправні дії відповідача щодо відмови у підготовці та наданні позивачу довідок про розмір його грошового забезпечення для перерахунку основного розміру пенсії позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, перерахунок пенсій, у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд, враховуючи висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду від 12.04.2023 в справі № 380/14933/22, яка прийнята щодо правовідносин аналогічних правовідносинам у цій справі, відповідно до ч. 3 ст.123 КАС України, залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що позивач звернувся з позовом до суду з порушенням шестимісячного строку звернення до суду визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України, проте після залишення цих позовних вимог без руху, позивачем у своїй заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не навів поважних підстав пропуску строку звернення до суду.

Проте, судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення не враховані висновки про застосування норм права щодо правовідносин аналогічних правовідносинам у цій справі, викладені в постановах Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 340/2148/21, від 29.06.2023 у справі № 380/7813/22, від 12.07.2023 у справі № 420/14380/21.

Крім того, в Постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 12.12.2023 по справі № 380/1907/23, Судова палата дійшла висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 12.04.2023 в справі № 380/14933/22 та сформувала такий правовий висновок:

"Видача довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії державними органами, зазначеними в пункті 2 Порядку № 45, є одним з етапів реалізації права особи на перерахунок пенсії в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно із ч. 3 ст. 51 цього Закону перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно із цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Тому до правовідносин щодо оскарження неправомірних дій чи бездіяльності уповноважених на те суб`єктів владних повноважень щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, та членам їх сімей, не підлягає застосовуванню встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Застосування вказаного строку звернення до адміністративного суду унеможливить реалізацію права, передбаченого статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення з урахуванням норм ч. 3 ст. 51 цього Закону щодо перерахунку пенсій із дати виникнення права на нього без обмеження строком у разі непроведення перерахунку з вини державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції помилково зробив висновок про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 205, 240, 243, 308, 320, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 р. по справі № 520/20092/23 скасувати.

Справу № 520/20092/23 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 15.01.2024 року