Справа № 380/9890/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/9890/23 пров. № А/857/15301/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у справі №380/9890/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя в 1-й інстанції Коморний О. І.,

час ухвалення рішення 26.07.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 26.07.2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № від 09 березня 2023 року про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 30 грудня 2021 року - з дати звернення за призначенням такої пенсії, на підставі представлених Адміністрацією Державної прикордонної служби України документів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № від 09 березня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 30 грудня 2021 року - з дати звернення за призначенням такої пенсії, на підставі представлених Адміністрацією Державної прикордонної служби України документів.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що ст.12 Закону №2262-ХІІ передбачає, що пенсія за вислугу років призначається за наявності відповідних умов, а саме: відповідної календарної вислуги; якщо вони звільнені зі служби. Тобто реалізація права на пенсію можлива лише за наявності двох означених умов. Зазначає, що на час звернення позивача (звільнення зі служби) з заявою про призначення пенсії редакція пункту 3 Порядку №393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування служби на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція пункту 3 Порядку № 393. Вказує, що пільгова вислуга років має значення для визначення відсотку розміру пенсії позивача від його грошового забезпечення, відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ, за умови наявності права на призначення пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії. Оскільки за приписами статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення, а саме: Порядком №393 визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262 і цей Порядок встановлює пільгове обчислення вислуги років тільки для визначення розміру пенсії, тому відсутні підстави для врахування позивачу періоди служби в пільговому обчисленні до календарної вислуги років. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що положення Постанови №119, якою внесено зміни до п.3 Постанови №393 не підлягають застосуванню до нього, оскільки він набув право на призначення пенсії до внесення відповідних змін. Вказує, що звільнений зі служби 13 квітня 2021 року та звернувся за призначенням пенсії 30 грудня 2021 року. Звертає увагу, що та обставина, що документи подані ним на призначенні пенсії ще у грудні 2021 року надійшли до відповідача у лютому 2023 року не може бути підставою для обмеження його права на пенсію. Акцентує увагу на судовому рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі №200/3314/22, яким визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяви та документів необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п.«а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військових частинах Держаної прикордонної служби України та наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 12 квітня 2021 року №126-ос був виключений зі списків особового складу загону як такий, що звільнений з військової служби наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09 квітня 2021 року №123-ос. (а.с.40-41).

Згідно з витягом з наказу від 12 квітня 2021 року №126-ос (а.с.41), Витягу з особової справи №12/344 від 12 квітня 2021 року (а.с.51) та Розрахунку вислуги років на пенсію, проведеного військовою частиною НОМЕР_2 (а.с.42-46) вислуга років позивача на день звільнення - 12 квітня 2021 року (день звільнення), становить: календарна - 21 рік 10 місяців 09 днів; - пільгова - 06 років 03 місяці 01 день. Всього: 28 років 01 місяць 10 днів.

30 грудня 2021 року позивач подав до Адміністрації Державної прикордонної служби України заяву щодо оформлення та направлення на позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.12 Закону №2262-ХІІ, долучивши до неї необхідний пакет документів (а.с. 10-15).

При цьому, оскільки Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовила в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подання про призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років позивач звертався з позовом у суд.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі №200/3314/22 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяви та документів необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п.«а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с.16-20).

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі №200/3314/22, АДПСУ супровідним листом за вих. №11/7433/23-Вих від 21 лютого 2023 року направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області необхідний пакет документів для призначення ОСОБА_1 пенсії (а.с.35-52).

Рішенням № від 09 березня 2023 року Управління пенсійного фонду України в Донецькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії з тих підстав, що у позивача відсутня необхідна вислуга років для призначення пенсії відповідно до вимог ст.12 Закону №2262-ХІІ.

Позивач вважає таке рішення протиправними, що призвело до порушення його прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № від 09 березня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки судовим рішенням у справі №200/3314/22, яке набрало законної сили встановлено право позивача на пенсію за вислугу років, відповідно до п.«а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а тому з метою ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 30 грудня 2021 року - з дати звернення за призначенням такої пенсії, на підставі поданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України документів.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до п.«б» ст.1-2 цього Закону право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з п."а" ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Ч.4 ст.17 цього Закону передбачає, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до ст.17-1 цього Закону №2262-ХІІ-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Кабінетом Міністрів України постановою №393 від 17 липня 1992 року затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №393), крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.

Згідно з п.1 цього Порядку для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до пп.«в» п.3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час служби на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі №200/3314/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяви та документів необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Ч.4 ст.78 КАС України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З врахуванням наведеного вище суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що та обставина, що позивач має право на пенсію за вислугу років, відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили.

Крім того, матеріалами справи стверджується, що позивача було виключено зі списків особового складу 12 квітня 2021 року, що підтверджується витягом з наказу від 12 квітня 2021 року №126-ос, як такий, що звільнений з військової служби в запас наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09 квітня 2021 року №123-ос.

Колегія суддів зазначає, що станом на дату звернення позивача до уповноваженого органу із заявою про призначення йому пенсії, а саме: 30 грудня 2021 року діяла редакція п.3 Постанови №393, відповідно до якої пільгова вислуга років підлягає врахуванню саме при призначенні пенсії, а не при визначенні її розміру.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393» зміни до Постанови №393, які передбачають врахування пільгової вислуги років під час визначення розміру пенсії, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

За змістом п.1 Порядку №3-1 (у редакції чинній на час подання позивачем заяви про призначення пенсії - 30.12.2021 року) заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи)

Відповідно до п.6 Порядок №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 30 грудня 2021 року подав заяву з дотриманням вимог Порядку №3-1, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що днем звернення за призначенням пенсії є саме 30 грудня 2021 року.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № від 09 березня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки судовим рішенням у справі №200/3314/22, яке набрало законної сили встановлено право позивача на пенсію за вислугу років, відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а тому з метою ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 30 грудня 2021 року - з дати звернення за призначенням такої пенсії, на підставі поданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України документів.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у справі №380/9890/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 15 січня 2024 року.