Справа № 500/6965/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6965/23

15 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.07.2023 №40 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за виключенням підтвердженого страхового стажу, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати з 09.07.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.04.2000 по 01.12.2003.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що первинно - 10.07.2023 та 24.07.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», подавши необхідні документи. Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, при повторному розгляді заяви, Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області (екстериторіальний розподіл) своїм рішенням від 31.07.2023 відмовило позивачці у призначенні такої пенсії, мотивуючи відсутністю інформації щодо права підпису старости с. Угринь довідок про стаж роботи на підтвердження окремих періодів її трудової діяльності, про що було повідомлено листом місцевого територіального органу ПФУ за №1900-0215-8/36802 від 04.09.2023, що слугувало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Вважає, що в сукупності не підтверджений стаж позивачки становить 03 років 08 місяців 01 день, який підлягає для зарахування до страхового стажу. При цьому, з урахуванням не запереченого відповідачем 19 років 03 місяці 0 днів, стаж роботи позивачки становитиме більше 20 років, тобто є достатнім для призначення спірної пенсії. Просить врахувати, що пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. При цьому, на думку позивача, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Ухвалою суду від 31.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що до трудового стажу позивача не враховано період роботи з 01.04.2000 по 01.12.2003 в ПАП «Перлина», оскільки з метою підтвердження даного періоду позивачем, при зверненні надано довідку №188 від 02.07.2019, видану Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області, проте відсутня будь-яка інформація про право підпису старости с. Угринь довідок про стаж роботи в ПАП «Перлина», а також відсутні документи щодо реорганізації вищезазначеного підприємства. Отже, вважає, що страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно документів, доданих до заяви про призначення пенсії, та з урахуванням інформації з системи персоніфікованого обліку складає 19 років 03 місяці 00 днів. Відтак, вважає, що відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю.

Судом встановлено, що 10.07.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №40 від 17.07.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини другої ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявниця не набула необхідного страхового стажу. За результатами доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки №188 від 02.07.2019 з 01.04.2000 по 01.12.2003, оскільки відсутній документ про право підпису старостою с.Угринь про стаж в ПАП "Перлина".

24.07.2023 позивач повторно звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №40 від 31.07.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. З даного рішення вбачається, що за доданими документами до страхового стажу не враховано період роботи з 01.04.2000 по 01.12.2003 згідно довідки від 02.07.2019 №188, виданої Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області, оскільки відсутня інформація щодо права підпису старости с.Угринь довідок про стаж роботи в ПАП "Перлина" та відсутні документи про реорганізацію.

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за №1900-0215-8/36802 від 04.09.2023.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Як слідує з трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 (дата заповнення 15.06.1990), яка належить позивачу, ОСОБА_1 з 03.11.1985 прийнята на роботу в колгосп ім.Леніна на ферму телятницею, з 01.04.2000 переведена в ПАП "Перлина" в зв`язку з реорганізацією господарства, з 01.12.2003 звільнена з роботи за власним бажанням згідно податної заяви.

Також, з вказаної трудової книжки вбачається прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві, а також виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві за 2000 по 2003 роки.

Згідно довідки Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 02.07.2019 за №188, ОСОБА_1 , жителька с.Угринь Чортківського району Тернопільської області видно, що вона дійсно працювала в ПАП "Перлина" з 01.04.2000, наказ №136 від 01.04.2000 по 01.12.2003, наказ №25а від 01.12.2003.

У відповідності до довідки Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №95 від 30.05.2003, ОСОБА_1 по наявних документах працювала в ПАП "Перлина" з 01.04.2000 по 2002 рік. З даної довідки також вбачається встановлений мінімум та вироблений мінімум трудової участі.

Разом з тим, відповідачем не здійснено аналіз трудової книжки та довідки на відповідність виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі у сільськогосподарському підприємстві.

Натомість, відмовляючи у зарахуванні спірних періодів роботи позивача відповідач покликається на наявність формальних підстав, а саме вказує про відсутність інформація щодо права підпису старости с.Угринь довідок про стаж роботи в ПАП "Перлина" та відсутність документів про реорганізацію.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Відтак, на думку суду, дії відповідача щодо не зарахування стажу лише з формальних підстав, є протиправними.

Слід зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Таким чином, на переконання суду, спірне у даній справі рішення про відмову у призначенні пенсії не відповідає вимогам чинного законодавства та є протиправним.

Водночас, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає, що відповідача слід зобов`язати повторно розглянути заяву позивача від 24.07.2023 про призначення пенсі за віком, прийнявши відповідне рішення з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.07.2023 №40 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2023 про призначення пенсі за віком, прийнявши відповідне рішення з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 15 січня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.