Справа № 280/9445/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 січня 2024 року Справа № 280/9445/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, Полтавська область, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 24 від 24 жовтня 2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати: до пільгового стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 періоди з 27 жовтня 2000 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2005 року по 15 грудня 2010 року, до страхового стажу періоди з 01 вересня 1988 року по 24 травня 1991 року, з 16 серпня 1996 року по 31 грудня 1997 року, з 01 березня 1998 року по 31 травня 1998 року, з 01 серпня 1998 року по 31 жовтня 1998 року, та призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за її призначенням, тобто, з 17 жовтня 2023 року та передати електронну пенсійну справу для здійснення виплати пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

В обґрунтування позову зазначає, що після досягнення ним пенсійного віку (50 років) та, маючи необхідний загальний страховий стаж та стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, звернувся до органів пенсійного фонду за призначенням пільгової пенсії за Списком № 1. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області № 24 від 24 жовтня 2023 року відмовлено у призначенні спірної пенсії через невідповідність наданих документів нормам чинного законодавства. При цьому підтверджено загальний страховий стаж позивача 26 років 10 місяців 04 дні, водночас відмовлено повністю в зарахуванні пільгового стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію із зниженням віку. В той же час, відомості щодо наявності у позивача як страхового стажу, так пільгового підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. З огляду на вищевказане, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/9445/23 без повідомлення та виклику учасників справи.

Також, вказаною ухвалою від ГУ ПФУ в Запорізькій області витребувано засвідчену копію рішення № 24 від 24 жовтня 2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

12 грудня 2023 року на виконання вимог ухвали суду від 14 листопада 2023 року від ГУ ПФУ в Запорізькій області на адресу суду надійшли витребувані докази.

18 грудня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому останній заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії позивачу, останній досяг 50 років. Відповідно до розрахунку стажу, страховий стаж позивача становить 26 років 10 місяців 04 дні, пільговий стаж відсутній, що унеможливлює призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV. Вказує про те, що пільговий стаж позивача ним не був підтверджений. Звертає увагу суду, що позивачем не надано жодної довідки, яка підтверджувала б пільговий характер його роботи. Також вказує, що документом для підтвердження пільгового стажу, є копія (копії) наказу (наказів) підприємства про результати атестації робочих місць з додатком, у якому зазначено перелік робочих місць та їхнє право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 чи Списком № 2 (для підтвердження стажу після 21 серпня 1992 року). Уточнююча довідка підприємства про підтвердження спеціального трудового стажу роботи є підставою для прийняття органами Пенсійного фонду України рішення в призначення пенсії на пільгових умовах. Надані позивачем документи, які підтверджують факт роботи, не використовувались при розрахунку пільгового стажу, оскільки не відповідають нормам чинного законодавства. На підставі вищевикладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третьою особою до суду подано пояснення, у яких представник ПФУ в Полтавській області заперечує проти задоволення у зв`язку із відсутністю у відповідача необхідного пільгового стажу.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1603- від 12 липня 2022 року.

17 жовтня 2023 року позивач звернувся до відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

У відповідності до положень Порядку № 22-1 заява позивача від 28 березня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 в порядку екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області № 24 від 24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи за Списком № 1.

Згідно вказаного рішення страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 10 місяців 04 дні, пільговий стаж роботи за Списком №1 - відсутній.

Також повідомлено позивача про не зарахування до страхового стажу всіх періодів роботи відповідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 16 серпня 1996 року, оскільки на титульній сторінці дата видачі не відповідає бланку видачі трудової книжки 2000 р.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачами докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналогічні приписи містяться у пункті а частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Таким чином, умовами для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 17 жовтня 2023 року є досягнення віку 50 років, наявність страхового стажу 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачами не заперечується наявність у позивача необхідного віку та страхового стажу, який становить 26 років 10 місяців 04 днів.

Спірні правовідносини стосуються не зарахування окремих періодів роботи до страхового стажу (01 вересня 1988 року по 24 травня 1991 року, з 16 серпня 1996 року по 31 грудня 1997 року, з 01 березня 1998 року по 31 травня 1998 року, з 01 серпня 1998 року по 31 жовтня 1998 року), а також страхового стажу до пільгового (з 27 жовтня 2000 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2005 року по 15 грудня 2010 року).

Стосовно обчислення страхового стажу, у тому числі пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина третя статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01 січня 2004 року), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативі незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону № 1788-ХІІ та статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (у редакції, чинній на дату звернення за призначенням пенсії).

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36, а також у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383)

Пунктом 1 Порядку № 383 визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів а, б статті 13 та статті 100 Закону №1788-XII.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до пункту 10 цього Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція №58) у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як підтверджується наданими суду доказами, а саме записами трудової книжки серія НОМЕР_2 від 16 серпня 1996 року позивач працював на таких посадах:

- з 27 жовтня 2000 року по 31 грудня 2004 року на посаді чистильника мінераловозів занятим на внутрішньому очищенні мінераловозів від хімічних речовин залізничного цеху по 3 розряду у Сєверодонецькому Державному виробничому підприємстві «Об`єднання азот» (наказ № 84-к від 27 жовтня 2000 року). При цьому, графа 6 трудової книжки містить інформацію щодо проведення атестації робочих місць та підтвердження у зв`язку із цим право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (наказ № 1121 від 12 грудня 2000 року);

- з 01 січня 2005 року по 15 грудня 2010 року на посаді чистильника мінераловозів зайнятим на внутрішньому очищенні мінераловозів від хімічних речовин залізничного цеху по 3 розряду з перекладу з СДВП "Об`єднання азот" в Закритому акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» . Окрім того, графа 10 трудової книжки містить інформацію щодо проведення атестації робочих місць та підтвердження у зв`язку із цим право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (наказ № 974 від 30 серпня 2007 року).

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд зауважує, що необхідність подання уточнюючої довідки відповідно до пункту 10 Порядку №383 передбачена лише у разі якщо відсутні записи у трудовій книжці про займану посаду і період виконуваної роботи, а також неподання виписки із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці.

Верховний Суд , у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 336/6112/16-а та від 31 жовтня 2019 року у справі № 688/4170/16-а дійшов висновку про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Записи трудової книжки позивача містять достатні відомості про роботу (професії), які віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, а також наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383.

Отже, оскільки записами у трудовій книжці позивача підтверджується факт роботи чистильником мінераловозів зайнятим на внутрішньому очищенні мінераловозів від хімічних речовин залізничного цеху, а пільговий характер виконуваної позивачем роботи підтверджується наявністю цих посад у Списку №1, то такі обставини спростовують доводи відповідачів про необхідність надання уточнюючих довідок.

Підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії відповідач вказує відсутність уточнюючих довідок, передбачених пунктом 20 Постанови №637.

Надаючи оцінку таким підставам оскаржуваного рішення, суд зазначає, що необхідність подання уточнюючої довідки відповідно до пункту 10 Порядку №383 передбачена лише у разі якщо відсутні записи у трудовій книжці про займану посаду і період виконуваної роботи, а також неподання виписки із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово розглядав справи з таким предметом спору. Зокрема, у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 336/6112/16-а та від 31 жовтня 2019 року у справі № 688/4170/16-а Верховний Суд дійшов висновку про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Записи трудової книжки позивача містять достатні відомості про роботу (професії), які віднесені до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, а також наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383.

Вищезазначене спростовує доводи відповідача про необхідність надання уточнюючих довідок.

Верховний Суд за подібних правовідносин у постанові від 20 січня 2022 року у справі №591/7003/16-а, вказуючи, що посилання відповідачів на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок є безпідставними, оскільки спірний трудовий стаж позивача повний робочий день за професією, яка відносяться до Списку № 1, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Також суд бере до уваги, що підприємство, на якому працював позивач, перебуває на тимчасово окупованій території, що позбавляє позивача можливості отримати уточнюючі довідки.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи з 27 жовтня 2000 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2005 року по 15 грудня 2010 року.

З приводу вимог позивача стосовно зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01 вересня 1988 року по 24 травня 1991 року, з 16 серпня 1996 року по 31 грудня 1997 року, з 01 березня 1998 року по 31 травня 1998 року, з 01 серпня 1998 року по 31 жовтня 1998 року суд зазначає наступне.

Згідно оскаржуваного рішення до страхового стажу позивача не зараховано всі періоди роботи відповідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 16 серпня 1996 року, оскільки на титульній сторінці дата видачі не відповідає бланку видачі трудової книжки 2000 р.

Суд зазначає, що на момент внесення дати видачі у трудову книжку була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.11 Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12 Інструкції № 58).

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 2.13 Інструкції № 58).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 на її титульному аркуші внесено інформацію стосовно дати заповнення (дати видачі).

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що дата видачі трудової книжки не відповідає бланку видачі трудової книжки 2000 р. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Проте, суд зазначає, що до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 300/860/17.

З наведених обставин вбачається, що пенсійний орган фактично переклав відповідальність за неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

З наведеного вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16 серпня 1996 року.

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області № 24 від 24 жовтня 2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , який на час звернення із заявою про призначення пенсії досяг 50 років, з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Тому з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд доходить висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 періоди з 27 жовтня 2000 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2005 року по 15 грудня 2010 року, до страхового стажу періоди роботи за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 16 серпня 1996 року, з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині даного рішення, а також призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за її призначенням, тобто, з 17 жовтня 2023 року.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).

Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 24 від 24 жовтня 2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати: до пільгового стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 періоди з 27 жовтня 2000 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2005 року по 15 грудня 2010 року, до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16 серпня 1996 року, з урахуванням мотивувальної частини рішення в адміністративній справі № 280/9445/23 та призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17 жовтня 2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 15 січня 2024 року.

Суддя Д.В. Татаринов