Справа № 520/22986/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

15 січня 2024 р. № 520/22986/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (, пр-т Героїв Харкова, буд. 299, м. Харків, 61089) до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (місто Харків, вул. Благовіщенська, буд. 30, 61052, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.08.2023 № 1, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1539 грн. яке винесене Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі акта перевірки від 18.06.2021 № 216/35-00-07-01-05/00213121.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.08.2023 позивачем було отримане податкове повідомлення-рішення від 03.08.2023 № 1, яке винесене Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків. У цьому податковому повідомленні-рішенні від 03.08.2023 № 1 відповідач встановив, що позивач порушив вимоги статей Податкового кодексу України, а саме завищив розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1539, 00 грн. На підставі викладеного просив задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача наголосив на тому, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2023 року, з урахуванням вимог Порядку шляхом опрацювання інформації щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарги в судовому порядку, прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 03.08.2023 року №1, яке містить зменшену суму від`ємного значення податку на додану вартість у розмірі 1539,00 грн за результатами судового оскарження по справі №520/15111/21. Наголосив на тому, що позивачем не забезпечено відображення по рахунку 901 "Собівартість готової продукції" витрат на гарантійне обслуговування. До матеріалів справи позивачем не надано на підтвердження своїх доводів калькуляції собівартості готової продукції за перевіряємий період та реєстрів бухгалтерського обліку по рахункам 901"Собівартість готової продукції" та 4730000 "Забезпечення гарантійних зобов`язань". На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача наголосив на тому, що податкове повідомлення-рішення від 19.07.2023 № не оскаржується та не фігурує у даній справі, а відтак доводи відповідача з приводу його оскарження є безпідставними. Те саме стосується й податкового повідомлення-рішення від 18.06.2021 №216/35-00-07-01-05/00213121, яке зазначене відповідачем. Разом з тим з приводу наведення відповідачем інформації щодо винесення раніше податкового повідомлення-рішення від 22.07.2021 №1, слід зазначити, що, відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Позивач наголошує, що ним проводилося гарантійне обслуговування виключно власно виробленого товару. А тому таке обслуговування не має розцінюватися як нова послуга покупцеві, а виключно виправлення недоліків (дефектів) якості товару відносно ціни якої у межах договору поставки була досягнута остаточна домовленість. Тобто, гарантійні зобов`язання власно виробленого товару направлені на досягнення вимог з якості договору поставки і невід`ємні від нього. Тому гарантійний ремонт не має розглядатися як окреме постачання робіт/послуг, а тому не може підпадати під поняття постачання послуг, що передбачено п.п.14.1.185 ст.14 ПК України. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст.258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Акціонерне товариство "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (далі за текстом АТ "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ") здійснює свою підприємницьку діяльність відповідно до приписів чинного законодавства.

Позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом з реєстру платників податку на додану вартість.

На підставі направлень від 26.05.2021 року №92/35-00-07 та від 26.05.2021 року №93/35/00-07, наказу від 18.05.2021 року №47-П, виданого на підставі п.п.191.1.6 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8, п. 78.1 ст. 78 та п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку АТ "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ".

За результатами проведеної перевірки посадовими особами відповідача був складений акт №216/35-00-07-01-05/00213121 від 18.06.2021 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету".

Перевіркою встановлено порушення АТ "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" не нарахування податкових зобов`язань на вартість послуг з гарантійного ремонту в порушення п. 188.1 ст. 188, п. 185.1 ст. 185 з урахуванням пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань із податку на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 1539,00 грн.

Позивачем подавалися до відповідача заперечення від 06.07.2021 вих. № 245/33 на вищевказаний акт перевірки

Листом про розгляд заперечень від 20.07.2021 №2569/6/35-00-07-01-11 відповідач повідомив позивачу, що висновки акту перевірки в частині порушення підприємством вимог Податкового кодексу України, чим занижено суму податкових зобов`язань за перевіряємий період на загальну суму 1539 грн., залишаються без змін, а заперечення не підлягають задоволенню.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки №216/35-00-07-01-05/00213121 від 18.06.2021 року, посадовими особами контролюючого органу було складено податкове повідомлення рішення №1 від 03.08.2023 року, яким встановлена сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1539,00 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням контролюючого органу та вважаючи його таким, що порушує права позивача, АТ "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" звернувся за захистом порушеного права до Харківського окружного адміністративного суду.

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, визначення компетенції контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до положень пп. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Приписами п. 187.1 ст.187 Податкового Кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Положеннями п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року по справі №520/15111/21, адміністративний позов Акціонерного товариства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (просп. Московський, буд. 299, м. Харків, 61089) до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052) про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення рішення №1 від 22.07.2021 року в частині зменшення суми від`ємного значення суми податку на додану вартість на 3176,00 грн.

Стягнуто на користь Акціонерного товариства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (просп. Московський, буд. 299, м. Харків, 61089, код ЄДРПОУ - 00213121) сплачену суму судового збору у розмірі 1529 (одна тисяча п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 06 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, код ЄДРПОУ - 44131658).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2023 року по справі №520/15111/21 апеляційні скарги Акціонерного товариства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ"» та Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року - без змін.

Зазначене рішення набрало законної сили.

Відповідно до приписів ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що позивач надає гарантію на реалізоване обладнання та запчастини, а також на послуги сервісного обслуговування та ремонту обладнання замовникам своєї продукції (товарів) та послуг.

У зв`язку з цим, на виконання гарантійних умов, у разі виявлення дефектів поставленої продукції чи послуг у межах гарантійного терміну, позивач усуває такі дефекти.

Відповідно до пунктів "а", "б", "в" п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів/ послуг, місце постачання яких, згідно зі ст. 186 ПК України, знаходиться на митній території України та ввезення товарів на митну територію України.

При цьому, згідно пп.14.1.191 п.14.1 ст. 14 ПК України постачання товарів це будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 6 ст. 269 Господарського кодексу України постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

У разі усунення дефектів у виробі, на який встановлено гарантійний строк експлуатації, цей строк продовжується на час, протягом якого він не використовувався через дефект, а при заміні виробу гарантійний строк обчислюється заново від дня заміни.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок, що суттю правової природи гарантійного обслуговування виробником-продавцем власно виробленого і реалізованого товару є не надання нової послуги покупцеві користувачу, а виключно виправлення недоліків (дефектів) якості товару, відносно ціни якого у межах договору поставки була досягнута остаточна домовленість.

Отже, гарантійний ремонт (гарантійні послуги) або заміна товарів у межах гарантійних умов власного виробництва не повинно розцінюватися як окрема операція, а виконується у межах договору поставки продукції, у відповідності до його умов, у межах термінів, визначених таким договором. Тобто, гарантійні зобов`язання щодо власно виробленого товару направленні на досягнення вимог із якості товару згідно з умовами договору поставки і є невід`ємні від договору поставки товарів.

Відповідно до вищевказаних вимог чинного законодавства України, собівартість гарантійного обслуговування виробником-продавцем власно виробленого і реалізованого товару (за відсутності прямої та очевидної домовленості сторін договору купівлі-продажу чи договору поставки про протилежне) не підлягає оплатній компенсації, а тому і не підлягає кваліфікації у якості об`єкту чи бази справляння податку на додану вартість.

Тому гарантійний ремонт не має розглядатися як окреме постачання робіт/послуг з

окремою базою оподаткування згідно ст. 188.1 ПК України і не має окремим чином обкладатися ПДВ.

Саме ціна продукції у договорі поставки чи купівлі-продажу за змістом даної норми і є базою оподаткування в об`єкті справляння податку на додану вартість, і саме на ціну товару ПДВ підлягає нарахуванню. Тому гарантійний ремонт не підпадає під ознаки безоплатного постачання послуг (робіт, товарів), не є окремим об`єктом оподаткування згідно п.188.1 ст.188 ПК України, та не має розглядатися як окреме постачання робіт/послуг з окремою базою оподаткування згідно ст. 188.1 ПК України і не має окремим чином обкладатися ПДВ.

Також, відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості, затверджених наказом Міністерства промислової політики України від 09.07.2007 №373, гарантійні ремонти можуть виконуватися самим виробником як самостійний вид гарантійних зобов`язань.

Виробник робить припущення про можливість здійснення витрат, пов`язаних з виконанням гарантійних ремонтів. У зв`язку з тим, що виробнику не відомо достеменно коли й яка саме продукція (частина продукції), виготовлена ним, потребуватиме ремонту, очікувані витрати рівномірно включаються до продажної вартості кожного об`єкта продукції. Крім того, відповідно до вищезазначеного документа при формуванні собівартості продукції, яка виробляється, у вартість включаються адміністративні витрати та витрати на збут. Таким чином, сума сформованого резерву на гарантійний ремонт в бухгалтерському обліку збільшує фінансовий результат до оподаткування і відображається в декларації на прибуток у формі РИ (рядок 2.1.1).

Судом встановлено, що при формуванні собівартості продукції, що виробляється АТ "Завод "Електроважмаш", позивач дотримується зазначених методичних рекомендацій "З формування собівартості продукції, робіт (послуг) у промисловості", затверджених наказом Міністерства промислової політики України від 09.07.2007 №373.

Цим наказом визначено, що Методичні рекомендації застосовуються для здійснення планування, ведення обліку і калькулювання виробничої собівартості продукції, робіт і послуг промислового характеру як на промислових підприємствах, так і в непромислових організаціях, що випускають промислову продукцію, незалежно від форм власності і господарювання.

Розділом 3 вказаного наказу визначається групування витрат за економічними елементами: матеріальні витрати; витрати на оплату праці; відрахування на соціальні заходи; амортизація; інші операційні витрати.

Відповідно до п. 105 до елемента "Інші операційні витрати" належать, зокрема, витрати на гарантійний ремонт, гарантійне обслуговування або гарантійні заміни, витрати на утримання гарантійних майстерень та витрати від браку.

Відповідно до пункту 13 П(С)БО 11 для виконання гарантійних зобов`язань на підприємстві створюється резервний фонд для відшкодування майбутніх витрат на виконання гарантійних зобов`язань (гарантійних ремонтів проданої продукції).

Якщо на підприємстві не створювався резервний фонд, усі фактичні витрати на гарантійний ремонт та гарантійне обслуговування включаються до витрат на збут.

Відповідно до пункту 257 вказаних вище методичних рекомендацій, до статті калькуляції "Загальновиробничі витрати" належать в тому числі відрахування на створення резервного фонду для забезпечення гарантійних зобов`язань на проведення гарантійних ремонтів проданої продукції ( у розмірі 10 відсотків від сукупної вартості продукції, що була продана та по якій не закінчився строк гарантійного обслуговування).

Таким чином, до виробничої собівартості продукції включаються в тому числі і загальновиробничі витрати (як постійні, так і змінні), а методичні рекомендації Мінпромполітики дають розшифровку таких витрат і включають в них, зокрема, витрати на гарантійне обслуговування.

Аналіз таких норм підтверджує, що позивач, включаючи загальновиробничі витрати до собівартості продукції здійснює включення в таку собівартість і ризики гарантійного обслуговування.

Відповідно до наказу ДП "Завод "Електроважмаш" від 26.12.2019 №1379 "Про облікову політику ДП "Завод "Електроважмаш". У цій обліковій політиці зазначено наступне:

Собівартість реалізованої продукції складається з:

- виробничої собівартості продукції, що була реалізована протягом звітного періоду;

- нерозподілених умовно-постійних загальновиробничих витрат (списуються на

витрати періоду, в якому такі умовно-постійні витрати були здійснені);

- наднормативних виробничих витрат.

Загальновиробничі втрати визнаються умовно-змінними, якщо вони змінюються

прямо (або приблизно прямо) пропорційно обсягу виробництва.

Загальновиробничі витрати визнаються умовно-постійними, якщо Підприємство несе такі витрати навіть при відсутності виробництва.

До виробничої собівартості продукції включаються наступні витрати:

-сировина та матеріали;

-купівельні напівфабрикати та комплектуючи вироби;

-роботи і послуги виробничого характеру сторонніх підприємств та організацій;

-паливо й енергія;

-зворотні відходи (вираховуються) включає: вартість залишків сировини, матеріалів, інших видів матеріальних цінностей, що утворилися у процесі виробництва продукції (робіт, послуг), втратили повністю або частково споживчі властивості початкового матеріалу (хімічні, фізичні, тощо) або зовсім не використовуються за прямим

призначенням;

-основна заробітна плата виробничих робітників, що зайняті виготовленням продукції (основні робітники) включає заробітну плату, розраховану у відповідності з

прийнятими на Підприємстві системами оплати праці;

-відрахування на соціальні заходи за статтею основна заробітна плата виробничих

робітників;

-втрати від браку включає вартість остаточно забракованої продукції (виробів, напівфабрикатів) за технологічних причин та усунення технічно неминучого браку;

-умовно-змінні загальновиробничі витрати;

-розподілені умовно-постійні загальновиробничі витрати.

У обліковій політиці позивача також зазначено, що АТ "Завод "Електроважмаш"

створює забезпечення на гарантійні зобов`язання. Забезпечення витрат на гарантійні зобов`язання, у тому числі на виконання доробок (доопрацювань), що передбачаються умовами укладених договорів, створюється за методом оцінки зобов`язань, інформації про обсяги реалізації, фактичні витрати, інші експертні судження. Сума забезпечення гарантійних зобов`язань за продукцію (тягового) серійного виробництва розраховується на підставі даних щодо гарантійного обслуговування в межах до 2,5% сукупної вартості такої продукції, реалізованої в поточному році.

Для продукції, що не відноситься до тягової, а також робіт, послуг за індивідуальними замовленнями (договорами) може створюватися забезпечення з урахуванням положень кожного окремого договору щодо наявності юридичних чи конструктивних зобов`язань щодо виконання необхідних доробок (доопрацювань тощо), що може призвести до відтоку економічних ресурсів, які втілюють економічні вигоди.

Розрахункова сума забезпечення за договорами з такими юридичними чи конструктивними зобов`язаннями встановлюється в межах 10% суми зобов`язань на виконання договору.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач як виробник не надає окрему послугу, яка може розглядатися як об`єкт оподаткування ПДВ, а включає витрати на гарантійне обслуговування у ціну одиниці продукції, при реалізації якої у позивача виникають податкові зобов`язання на всю вартість одиниці продукції.

Із огляду на викладене, обчислення контролюючим органом суми ПДВ за здійснення гарантійного ремонту у розмірі 1539,00 грн. не має жодного юридичного значення у зв`язку з помилковістю суджень суб`єкта владних повноважень про належність у даному конкретному випадку вартості послуг з гарантійного ремонту продукції власного виробництва до об`єктів справляння ПДВ.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність в даному випадку доводів контролюючого органу.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Враховуючи вищенаведене, спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтуються на приписах закону, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (, пр-т Героїв Харкова, буд. 299, м. Харків, 61089) до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (місто Харків, вул. Благовіщенська, буд. 30, 61052, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 03.08.2023 року Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість Акціонерному товариству "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" на суму 1539,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на користь Акціонерного товариства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (, пр-т Героїв Харкова, буд. 299, м. Харків, 61089) суму судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 січня 2024 року.

Суддя Н.А. Полях