Справа № 420/35124/23
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
15 січня 2024 року м. Одеса
Ухвалою від 20.12.2023р. Одеським окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху, а також надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів про сплату судового збору в сумі 2684,00 грн., надання до суду надання інформації про наявність у позивача електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності представника позивача відповідно.
03.01.2024 року (ЕС/439/24) до суду надійшло клопотання представника позивача про продовження строку для усунення недоліків ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 року, в обґрунтування якої зазначив про необхідність, здійснення оплати судового збору, в у зв`язку з чим, позивач не має можливості в установлений термін належним чином виконати ухвалу суду.
Ухвалою від 05.01.2024р. Одеським окружним адміністративним судом було продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви, позов залишено без руху.
11.01.2024 року (ЕС/1585/24) до суду надійшло клопотання представника позивача про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати судового збору на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2024 року.
Що стосується клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд не приймає до уваги зазначене клопотання позивача, оскільки відстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду відповідно до ч.1 ст.133 КАС України та ч.1,2 ст.8 ЗУ Про судовий збір, позивач є державним органом, а тому, посилання на майновий стан та причини на обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору, зазначені позивачем, в даному випадку є недоречним та не являється достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.
Сплата судового збору за подання позовної заяви є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року «Надточій проти України» зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.
Згідно з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, Велика Палата Верховного Суду в цій справі наголошує, що частина перша статті 133 КАС визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України «Про судовий збір» конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.
При цьому, як уже зазначалось, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
При цьому, позивач є установою, що фінансується з Державного Бюджету України.
Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).
У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.
Оскільки позивачем недоліки зазначені в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2024, у строк усунуто не було, згідно ч. 2 ст. 123, п.п 1, 9 ч. 4 ст.169 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність повернути позовну заяву позивачеві.
Керуючись ст.ст. 123, 169, 241, 248, 294-295 КАС України, суддя, -
У задоволенні клопотання представника позивача про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати судового збору відмовити.
Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду в порядку, визначеному ст. 295.
Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст. 256 КАС України.

Суддя О.М. Тарасишина