Справа № 520/2946/22
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 січня 2024 року

м. Київ

справа № 520/2946/22

адміністративне провадження № К/990/1463/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (далі також - Позивач) звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31 січня 2022 року № 20/.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач допустив порушення термінів сплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань, однак не з своєї власної вини, оскільки підприємство не могло своєчасно виконати такий обов`язок, тоді відповідач не врахував відсутність вини у позивача, наявність всіх обставин, а тому, протиправно винесло податкове повідомлення-рішення про накладання штрафу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2023 року скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2022 року та прийнято постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» відмовлено.

Ухвалюючи постанову у справі та скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що Позивачем не доведено, що він здійснив всі достатні, необхідні та залежні від нього заходи з метою дотримання правил та норм, визначених у положеннях чинного законодавства, а також не довів, що він як платник податків вчиняв всі необхідні активні дії, зокрема, щодо повідомлення відповідача про неможливість сплати податкових зобов`язань через відсутність коштів на рахунках чи неможливістю їх використання та щодо відшкодуванням необхідних коштів. Посилання Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на те, що вся сукупність обставин підтверджує умисне несвоєчасне виконання позивачем своїх податкових зобов`язань апеляційний суд вважав доведеним, оскільки особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування у публічно-правовому спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій (бездіяльності), законність прийнятих рішень.

10 січня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2023 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2022 року.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або які зібрані у справі докази судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про не дослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

У поданій касаційній скарзі скаржник, як на підставу для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, посилається, зокрема, на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що апеляційний суд не врахував висновки, викладені у постановах Верхового Суду від 8 грудня 2022 року у справі № 520/9294/21 та від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а.

Однак в касаційній скарзі Позивач не зазначив в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Зі змісту рішення суду апеляційної інстанції слідує, що його висновки щодо правомірності податкового повідомлення-рішення побудовані на основі оцінки наведених Позивачем тверджень щодо відсутності його вини щодо вчинення правопорушення, що полягало у несвоєчасній сплаті податку на додану варіть.

Суд апеляційної інстанції оцінив зазначені доводи та надані Позивачем докази щодо неможливості, на думку Позивача, своєчасно реалізувати ним відповідний обов`язок щодо сплати сум податку на додану вартість й вказав, що:

- ПрАТ «Харківенергозбут» не надало доказів подання заяви зі скаргою у відношенні АТ «Харківобленерго» разом із податковою декларацією з ПДВ за вересень 2021 року № від 20 жовтня 2021, як і не надало доказів звернення до АТ «Харківобленерго» із запитом про здійснення реєстрації виписаних податкових накладних в ЄРПН на суму 38089916,67 грн. в строк до 15 жовтня 2021 року.

- відповідно до Балансу «Звіт про фінансовий стан» станом на 30 вересня 2021 року залишок коштів на рахунках Позивача в банках складає 39451,00 млн. грн За відображеними даними в декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року ПрАТ « Харківенергозбут» отримало від постачальників за товари (роботи, послуги) 1251,5 млн. грн та сплатило постачальникам за товари (роботи, послуги) 1350,8 млн. грн, в т.ч. за попередні періоди 245,9 млн. грн. Однак, за рахунок наявності грошових коштів на рахунках сплати ПДВ у сумі 38065398,51 грн ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" по декларації за вересень 2021 року не здійснило.

Фактично ж доводи Позивача, зокрема в контексті неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду, зводяться також до неправильної та неповної оцінки обставин щодо наявності в його діях вини, як підстави для застосування штрафних санкцій у відповідному розмірі, однак у касаційній скарзі Позивач не зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судового рішення має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із висновками, які стали підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Позивач оскаржуючи в касаційному порядку рішення апеляційного суду, не взяв до уваги, що суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови враховував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 280/1006/21 та від 16 листопада 2023 року у справі № 160/24147/21, від 3 серпня 2023 року у справі №520/22505/21. Позивач у касаційній скарзі не зазначає, чому ці висновки не підлягали застосуванню у цій справі та/або застосовані неправильно.

Крім того, у касаційній скарзі міститься посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України щодо відсутності правового висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України.

Як підтверджується змістом рішення суду апеляційної інстанції, у ньому відсутній висновок щодо застосування пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України.

Позивач стверджує, що його доводи щодо поширення на спірні правовідносини цієї норми апеляційний суд залишив поза увагою. Проте ці твердження щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права фактично наведені безвідносно до передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України підстав.

При цьому доводи Позивача щодо необхідності формування відповідного правового висновку Верховним Судом наведені без обґрунтування як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами Кодексу адміністративного судочинства України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Блажівська