Справа № 140/11571/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/11571/20 пров. № А/857/20521/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі № 140/11571/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській областіпро визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

місце ухвалення судового рішення м.Луцьк
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКовальчук В.Д.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

05.10.2023 до суду, у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), надійшла заява позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у цій справі щодо застосування до спірної виплати розрахункової величини два прожиткових мінімуми, а не дві мінімальні заробітні плати.

Заява обґрунтована тим, що на виконання вказаного рішення суду відповідач провів перерахунок пенсії позивача та нарахував доплату, виходячи з розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не розміру мінімальної заробітної плати, як зазначено у рішенні суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі № 140/11571/20 залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати обумовлену ухвалу та ухвалити нове рішення про задоволення заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України. Вважає, що при винесенні оскарженої ухвали судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що до спірних правовідносин належить до застосування ст. 383 КАС України. Вказує, що відповідачем протиправно при перерахунку пенсії застосовано розрахункову величину прожиткового мінімуму, оскільки при перерахунку пенсії застосуванню підлягає розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на відповідний календарний рік, з урахуванням змін такого розміру протягом відповідного року.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлена шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд апеляційної інстанції в порядку п.1 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів того, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а відтак, звернення із заявою в порядку статті 383 КАС України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України Про виконавче провадження першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2021, яке набрало законної сили, у даній справі зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 30 грудня 2019 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Також судом встановлено, що у даній справі позивачу було видано 03.04.2023 виконавчий лист №3344/2023р. та позивач подала до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про примусове виконання вказаного виконавчого листа, виданого Волинським окружним адміністративним судом.

Як зазначає позивач, 08.05.2023 винесено постанову ВП №71746733 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, однак рішення суду повною мірою не виконано.

Не погоджуючись з такими діями ГУ ПФУ у Волинській області позивач звернувся до суду у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у цій справі.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно ч.4 ст.383 КАС України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.12.2021 у справі № 9901/235/20 вказала, що стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Отож, звернення до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 805/1458/17-а та від 27.06.2019 у справі №807/220/18.

Згідно з рішенням у справі "Лізанець проти України" від 31.05.2007 р. (заява № 6725/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (рішення у справі "Метаксас проти Греції", № 8415/02, п. 19, від 27.05.2004 р.). У рішенні "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (заява № 22774/93, п. п. 63, 66) ЄСПЛ доходить висновку, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Тобто рішення суду має бути виконано лише за фактом винесення такого рішення, незалежно від звернення до виконавчої служби.

За приведених обставин, звернення стягувача до суду із заявою у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є однією із складових, які гарантують забезпечення права особи, визначеного статтею 6 Конвенції на доступ до суду в частині належного та невідкладного виконання судового рішення.

При цьому колегія суддів зазначає, що право на звернення стягувача до суду в порядку ст. 383 КАС не пов`язується та не залежить від обставин попереднього використання державним виконавцем усіх передбачених чинним законодавством засобів щодо належного виконання судового рішення, а зокрема таких, як винесення постанови про накладання штрафу та звернення до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 Кримінального кодексу України.

Так, позивачка звернулася до суду із заявою в порядкуст.383 КАС України у зв`язку з тим, що на виконання рішення суду відповідачем було нараховано та призначено до виплати підвищення до пенсії відповідно до ст.39 Закону №796 на рівні двох прожиткових мінімумів, а не мінімальних заробітних плат, як зазначено у резолютивній частині рішення.

З матеріалів справи убачається, що у даній справі позивачу було видано 03.04.2023 виконавчий лист №3344/2023р., який позивач подала до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про примусове виконання вказаного виконавчого листа, виданого Волинським окружним адміністративним судом.

Наслідком чого є винесення 08.05.2023 постанови ВП №71746733 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа та виконання ГУ ПФУ у Волинській області рішення Волинського окружного адміністративного суду від у від 20.04.2021 року у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, замість визначеної статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи доплати, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) на виконання вказаного судового рішення.

Відтак, приведені дії відповідача не узгоджуються з резолютивною частиною названого судового рішення, яким зобов`язано здійснити нарахування та виплату позивачці підвищення у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно Закону про Державний бюджет на відповідний рік) та свідчать про протиправність такого рішення пенсійного органу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на етапі розгляду заяви позивачки про застосування наслідків, передбачених ст.383 КАС України, суд позбавлений можливості змінювати резолютивну частину судового рішення та вносити до нього будь які корективи.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що рішення суду підлягає до виконання відповідачем (боржником) у точній відповідності до його резолютивної частини.

Додатково слід зазначити, що питання визначення розрахункової величини для виплати спірної доплати до пенсії вирішувалось судом першої інстанції при розгляді справи по суті, які зводилися до визначення такої на рівні двох мінімальних заробітних плат, натомість при вирішенні питання судового контролю такі висновки суду є протилежними попереднім.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та прийняття постанови про задоволення заяви позивачки шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ, вчинених на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року у даній справі щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону №796, виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не з двох мінімальних заробітних плат (з урахуванням зміни такого розміру протягом відповідного року) згідно Закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно п.3, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст.317, ст. 320, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року у справі № 140/11571/20 скасувати та прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 по справі №140/11571/20 щодо нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не з двох мінімальних заробітних плат (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року по справі №140/11571/20.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області місячний строк з дня отримання (вручення) копії цієї постанови для подання до суду першої інстанції доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 по справі №140/11571/20.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос