Справа № 160/32811/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Коростильові П.О.
представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача ОСОБА_2
третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні
розглянувши у судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови,
14 грудня 2023 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №72444757, винесену головним державним виконавцем Сапаровою А.С. 27.11.2023 р.;
- зобов`язати відповідача поновити виконавче провадження №72444757 по виконанню рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. у справі №160/4089/23 в частині: «зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 25.01.2023 р. та прийняти обґрунтоване рішення, за результатами їх розгляду»;
- зобов`язати відповідача розглянути його клопотання до відповідача від 26.10.2023 р. та його клопотання до відповідача від 08.11.2023 р., та зобов`язати відповідача прийняти по цим клопотанням відповідні постанови.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на примусовому виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі №160/4089/23 про зобов`язання Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 25.01.2023 р. та прийняти обґрунтоване рішення, за результатами їх розгляду. Позивач отримав постанову про закінчення виконавчого провадження згідно з п.9 ч. 1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач не погоджується із оскаржуваною постановою про закінчення виконавчого провадження, оскільки Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради видало повторне повідомлення про відмову у призначенні допомоги на догляд, отже, не виконало рішення суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. у справі №160/4089/23 в частині прийняття обґрунтованого рішення за результатами розгляду заяв позивачів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 22.12.2023 р. о 13:00 год. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради.
Крім того, цією ухвалою суду витребувано у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса): засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження ВП №72444757.
21 грудня 2023 року від третьої особи надійшли пояснення, в яких вони зазначили, що 25.08.2023 р. Управлінням на адресу відповідача була направлена інформація щодо фактичного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р., до якої додано рішення від 30.06.2023 р. про відмову у призначені допомоги. Таким чином, у зв`язку з фактичним виконанням Управлінням рішення суду, в порядку, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд зважає на таке.
Суд встановив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. у справі №160/4089/23 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасовано повідомлення №48/26.01.2023 Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 26.01.2023 р., прийняте за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 25.01.2023 р.;
- зобов`язано Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 25.01.2023 р. та прийняти обґрунтоване рішення, за результатами їх розгляду;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. у справі №160/4089/23, позивачу 17.07.2023 р. видано виконавчий лист про зобов`язання Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 25.01.2023 р. та прийняти обґрунтоване рішення, за результатами їх розгляду.
26 липня 2023 року позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень із заявою про примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. у справі №160/4089/23.
28 липня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, в якому просили:
- визнати протиправним та скасувати повідомлення Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про відмову в призначенні допомоги №356/11.07.2023 заявнику ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 25.01.2023 року та прийняти обґрунтоване рішення, за результатами їх розгляду;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради призначити та виплатити з 01.01.2023 року ОСОБА_1 компенсацію за соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи з інвалідністю 1 А групи з дитинства.
08 серпня 2023 року головним державним виконавцем відділу прийнято поставу про відкриття виконавчого провадження №72444757 на підставі виконавчого листа у справі №160/4089/23 виданого 17.07.2023 р. про зобов`язання Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 25.01.2023 р. та прийняти обґрунтоване рішення, за результатами їх розгляду.
08 серпня 2023 року головним державним виконавцем відділу прийнято поставу про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №72444757 на підставі виконавчого листа у справі №160/4089/23 виданого 17.07.2023 р.
08 серпня 2023 року головним державним виконавцем відділу прийнято поставу про стягнення виконавчого збору №72444757 на підставі виконавчого листа у справі №160/4089/23 виданого 17.07.2023 р.
Позивач 26.10.2023 р. звернувся до відділу примусового виконання рішень із клопотанням, в якому просив провести перевірку виконання боржником рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. у справі №160/4089/23, у разі невиконання без поважних причин рішення суду, просив винести постану про накладення на боржника штрафу.
Позивач 08.11.2023 р. звернувся до відділу примусового виконання рішень із клопотанням, в якому просив провести перевірку виконання боржником рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. у справі №160/4089/23, у разі невиконання без поважних причин рішення суду, просив винести постану про накладення на боржника штрафу.
27 листопада 2023 року головним державним виконавцем відділу прийнято поставу про закінчення виконавчого провадження №72444757 на підставі виконавчого листа у справі №160/4089/23 виданого 17.07.2023 р. про зобов`язання Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 25.01.2023 р. та прийняти обґрунтоване рішення, за результатами їх розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись із оскаржуваною постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до чч. 1, 5 ст.13 Закону №1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404 передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульований статтею 63 Закону №1404.
За змістом частини першої статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VІІІ).
Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Аналіз зазначених правових норм дає підстав для висновку, що державний виконавець, як суб`єкт владних повноважень, повинен виконувати свої повноваження лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення. Прийняттю державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження мають передувати певні дії відносно боржника, послідовність яких визначена Законом №1404-VІІІ, в тому числі проведення перевірки виконання боржником рішення, що підлягає виконанню відповідно до цього Закону. Підставою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Позивач не погоджується із постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2023 р., оскільки Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради видало повторне повідомлення про відмову у призначенні допомоги на догляд, отже, не виконало рішення суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. у справі №160/4089/23 в частині прийняття обґрунтованого рішення за результатами розгляду заяв позивачів.
Крім того, згідно з формою рішення, передбачено його підписання трьома посадовими особами, а сама начальником управління, начальником відділу, спеціалістом. Проте, підпис начальника управління відсутній.
Доводи третьої особи про те, що підпис начальника управління не потрібен не обґрунтовані доказами та/або законодавчими положеннями.
Відтак, у державного виконавця були відсутні підстави для висновку, що рішення суду виконано в повному обсязі.
Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №72444757 є обґрунтованими.
Позов у частині вимог зобов`язати відповідача поновити виконавче провадження №72444757 по виконанню рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 р. у справі №160/4089/23 в частині: «зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 25.01.2023 р. та прийняти обґрунтоване рішення, за результатами їх розгляду» не може бути задоволений з огляду на те, що такий спосіб захисту на є належним та ефективним, оскільки після скасування оскаржуваної постанови заявлена мета буде досягнута, в перешкода для виконавчого провадження у вигляді постанови про його закінчення, перестане існувати.
Щодо вимог про зобов`язання відповідача розглянути клопотання від 26.10.2023 р. та від 08.11.2023 р. суд зазначає, що доказів розгляду вказаних клопотань відповідачем не встановлено, а тому ця обставина свідчить на користь того, що відповідач дійшов передчасного висновку про закінчення виконавчого провадження. Відтак, не розгляд заявлених клопотань є підставою для застосування такого способу захисту, як скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Отже, підстави для окремого зобов`язання розглянути клопотання немає.
Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з викладених вище підстав.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 132 КАС встановлено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.
Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 5 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.
Витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.
Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться копії квитків на автобус (Павлоград Дніпро в дві сторони) від 22.12.2023 року на суму 134 грн. та 124 грн., від 02.01.2024 року на суму 124 грн. та 124 грн., та квитки на суму 15 грн. (4 шт.).
Доказів того, що позивач проживає у місті Дніпро та не мав необхідності приїжджати в інше місто не встановлено. Відтак, вказані витрати на прибуття до іншого населеного пункту у загальній сумі 566 грн. належить відшкодувати.
Також, як зазначалось, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Враховуючи наведене, витрати на надіслання поштової кореспонденції, пов`язаної з цією справою (у загальній сумі 255 грн. (29 грн.+29 грн.+33,5 грн.+26 грн.+26 грн.+26 грн.+33,5 грн.+26 грн.+26 грн.) належить відшкодувати.
Як зазначалось, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, сплачується іншою стороною компенсація за відрив від звичайних занять. Компенсація за відрив від звичайних занять сплачується пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.
Відтак, належить відшкодувати заявлені позивачем суми компенсації у розмірі 216,12 грн. за 22.12.2023 р. (6700 грн. (мінімальна заробітна плата у 2023 році):31 (кількість днів у грудні 2023 року) *1 та 229,03 грн. (7100 грн. (мінімальна заробітна плата у 2024 році):31 (кількість днів у січні 2024 року) *1, загальна сума 445,15 грн.
Керуючись ст.ст. 77, 139, 241, 245, 246, 250, 287 КАС України суд
Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №72444757 від 27.11.2023 р.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 271 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 КАС України.

Суддя А.В. Савченко