Справа № 340/2872/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2024 року м. Дніпросправа № 340/2872/23
(суддя Брегей Р.І., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі №340/2872/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 травня 2023 року звернувся до суду з позовом Військової частини НОМЕР_1 згідно з яким просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу належних до виплати сум грошового забезпечення та грошової допомоги при звільненні згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2023 року №26, а саме:

- щомісячної премії у розмірі 315% від посадового окладу відповідно до телеграми Міністра оборони України від 04.03.2022 №248/1210 та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 87.8% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 за період з 01 по 26 січня 2023 року;

- грошової компенсації за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік;

- додаткової винагороди в розмірі 100000 гри на період дії воєнного стану пропорційна дням участі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану за період з 01 по 16 січня 2023 року;

- додаткової винагороди в розмірі 30000 гри на період дії воєнного стану пропорційно дням участі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 17 по 26 січня 2023 року;

- грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260;

- матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260;

- виплатити одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби відповідно до Порядку та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 10 (десять) повних календарних місяців служби (з урахуванням п. 2 Постанови), але не менш як 25% місячного грошового забезпечення.

Позовна заява фактично обґрунтована тим, що при виключенні із списку особового складу військової частини НОМЕР_1 , позивачу протиправно не виплачено вищезазначені суми грошового забезпечення та грошової допомоги зазначені у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2023 року №26.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік позивач отримав 09 серпня 2022 року. Грошову допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не виплатили. Проте позивач не надав доказів звернення до відповідача під час проходження служби стосовно виплати зазначених допомог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу належних йому виплат та грошової допомоги при звільненні згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2023 року №26, а саме: грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що станом на дату подання позову відповідач нарахував та виплатив позивачу майже всі вищевказані виплати, крім грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що наказом №26 від 26.01.2023 року позивача з 26.01.2023 року виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів грошового забезпечення (а.с.7).

Також, зазначеним наказом визначено виплатити ОСОБА_1 :

- щомісячну премію у розмірі 315% від посадового окладу відповідно до телеграми Міністра оборони України від 04.03.2022 №248/1210 та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 87.8% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 за період з 01 по 26 січня 2023 року;

- грошову компенсацію за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік;

- додаткову винагороду в розмірі 100000 гри на період дії воєнного стану пропорційна дням участі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану за період з 01 по 16 січня 2023 року;

- додаткову винагороду в розмірі 30000 гри на період дії воєнного стану пропорційна дням участі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 17 по 26 січня 2023 року;

- одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби відповідно до Порядку та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 10 (десять) повних календарних місяців служби (з урахуванням п. 2 Постанови), але не менш як 25% місячного грошового забезпечення.

Зазначеним наказом визначено, що грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 ОСОБА_1 не отримував; матеріальну допомогу за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 ОСОБА_1 не отримував (а.с.7-8).

Правомірність дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення, додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги у разі звільнення, грошової компенсації та грошової допомоги на оздоровлення і для вирішення соціально-побутових питань на підставі наказу №26 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статі 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби здійснюється відповідно до розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 року №260.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №26 визначено, що позивачу у зв`язку зі звільненням підлягає виплаті:

- щомісячна премія у розмірі 315% від посадового окладу відповідно до телеграми Міністра оборони України від 04.03.2022 №248/1210 та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 87.8% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 за період з 01 по 26 січня 2023 року;

- грошова компенсація за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік;

- додаткова винагорода в розмірі 100000 гри на період дії воєнного стану пропорційна дням участі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану за період з 01 по 16 січня 2023 року;

- додаткова винагорода в розмірі 30000 гри на період дії воєнного стану пропорційна дням участі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 17 по 26 січня 2023 року;

- одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби відповідно до Порядку та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 10 (десять) повних календарних місяців служби (з урахуванням п. 2 Постанови), але не менш як 25% місячного грошового забезпечення (а.с.7-8).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи вищезазначені складові грошового забезпечення, грошової винагороди та допомоги було нараховано та виплачено позивачу, що підтверджується довідкою відповідача та наданим позивачем скріншотом з карткового рахунку (а.с.38, 50).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №687/1539/16-а та від 4 лютого 2020 року у справі №320/7969/17.

Колегія суддів, зауважує, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відповідно, дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо: по-перше, такі дії вчинені владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції і по-друге, оспорювані дії є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Враховуючи те, що відповідачем було виплачено позивачу складові грошового забезпечення, грошової винагороди та допомоги визначені наказом №26, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність порушеного права позивача, як наслідок відсутності підстав для зобов`язання відповідача виплатити позивачу такі суми.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік та матеріальну допомогу за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2023 року №26 визначено, що грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 ОСОБА_1 не отримував; матеріальну допомогу за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 ОСОБА_1 не отримував (а.с.7-8).

При цьому, зазначеним наказом не визначалося, що позивачу такі види грошової допомоги мають виплачуватися при звільненні.

Враховуючи те, що наказом №26 не визначалося право позивача на нарахування та виплату йому грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань при звільненні, при цьому підставою позову були доводи позивача про бездіяльність відповідача щодо невиплати йому сум визначених зазначеним наказом, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

Також, колегією суддів прийнято до уваги й те, що позивач в межах розгляду цієї справи не оскаржує не визнання відповідачем наявності у нього права на отримання грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань при звільненні, а лише просить зобов`язати відповідача виплатити йому зазначені виплати на підставі наказу №26.

Отже, враховуючи те, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справи, при цьому судом апеляційної інстанції усунуто недоліки судового рішення суду першої інстанції, оскільки надано оцінку усім вимогам позивача, колегія суддів вважає за можливе рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі №340/2872/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 16 січня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва