Справа № 520/35063/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

15.01.2024 р. справа №520/35063/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації)
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії в розмірі 141.334,06 грн (сто сорок одна тисяча триста тридцять чотири грн. 06 коп.), яка належала ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 по справі № 520/22170/21, але не була ним одержана за життя; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії в розмірі 141.334,06 грн (сто сорок одна тисяча триста тридцять чотири грн. 06 коп.), яка належала ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 по справі № 520/22170/21, але не була ним одержана за життя.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що унаслідок вчинення органом публічної адміністрації протиправного управлінського волевиявлення не може одержати суму пенсії померлого чоловіка, ОСОБА_2 , яка була нарахована на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 по справі № 520/22170/21, але не була ним одержана за життя.

Відповідач із поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що нарахована на виконання рішення суду від 11.01.2022 по справі №520/22170/21 різниця в пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 по 31.07.2022 включена до Реєстру судових рішень (далі - Реєстр). Оскільки ОСОБА_1 не є стороною в судовому процесі по вказаній справі, вносити зміни до реєстру підстави відсутні.

Суд, вивчивши доводи усіх наявних у справі документів учасників спору, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 04.02.1977 року.

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУПФУ в Харківській області) та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі за текстом - Закон № 2262-ХІІ).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 по справі №520/22170/21 адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено; визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у здійсненні перерахунку ОСОБА_2 пенсії на підставі довідки виданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки 08.09.2021 № ФХ89891 про розмір грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення виданою Харківським обласним територіальним центром комплектуванням та соціальної підтримки 08.09.2021 року №ФХ89891 виплатити з 01.04.2019 з урахуванням виплачених сум.

За твердженням представника заявника, на виконання зазначеного рішення суду ГУПФУ в Харківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019, але суму доплати пенсії з 01.04.2019 за його життя не виплатив.

Згідно з приєднаними до справи документами унаслідок виконання рішення суду у справі №520/22170/21 суб"єктом владних повноважень було вичнено управлінське волевиявлення з приводу обчислення пенсії за минулий період 01.04.2019-31.07.2022 у розмірі 141.334,06 грн., яку включено до Реєстру судових рішень.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються, не спростовуються, а навпаки - визнаються і додатково підтверджені листом ГУ ПФУ в Харківській області від 27.11.2023 №32787- 36324/Ш-02/8-2000/23.

ІНФОРМАЦІЯ_3. настала подія смерті ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.10.2023 серія НОМЕР_2 .

З 01.11.2023р. суб"єктом владних повноважень було припинено виплату пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Членом сім`ї ОСОБА_2 у якості дружини є - ОСОБА_1 , яка на момент смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала разом із чоловіком за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 31.10.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 31.10.2023.

Обставини: смерті указаного пенсіонера, наявності суми нарахованої і неотриманої за життя пенсії (тобто існування боргу за обліком суб"єкта владних повноважень), родинних стосунків між померлим пенсіонером та заявником як чоловіка та дружини, проживання пенсіонера на момент смерті разом із дружиною - учасниками справи не заперечуються, не спростовуються, відносно цих обставин відсутній спір.

Позивач звернувся із заявою від 31.10.2023 року до ГУПФУ в Харківській області про виплату недоодержаної за життя ОСОБА_2 суми пенсії, яка нарахована на виконання рішення суду, відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом від 27.11.2023 № 32787-36324/Ш-02/8-2000/23 ГУПФУ в Харківській області повідомило позивача, що виплату різниці в пенсії за період з 01.04.2019 по 31.07.2022, яку нараховано на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 по справі № 520/22170/21, включено до Реєстру судових рішень (далі - Реєстр) за позовом ОСОБА_2 . До реєстру, у разі смерті стягувача, вноситься інформація про його дату смерті, а також прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або його серію га номер паспорту особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання сум нарахованих згідно рішення суду у зв`язку зі смертю стягувана. Оскільки ОСОБА_1 не є стороною в судовому процесі по вказаній справі, вносити зміни до Реєстру підстави відсутні. Така інформація вноситься на підставі рішення суду про зміну стягувача. Станом на листопад 2023 року рішення суду, щодо зміни стягувача до ГУПФУ в Харківській області не надходило. Враховуючи наведене ГУПФУ не вбачає підстав для нарахування та виплати позивачу недоодержаної за життя ОСОБА_2 суми пенсії, нарахованої за рішенням суду.

Стверджуючи про невідповідність закону управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу відмови у виплаті недоотриманої пенсії за життя її чоловіка, ОСОБА_2 , заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

Законом України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон № 2262-ХІІ) визначаються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (ч. 3 ст. 1 Закону № 2262-ХІІ).

Статтею 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами ч. 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Абзацом 3 п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. № 3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. за №135/13402; далі за текстом - Порядок № 3-1) передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Відповідно до абз. 1 п. 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі за текстом - Порядок № 22-1) для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті (абз. 3 п. 2.26 розділу II Порядку № 22-1).

Абзацом 1 ч.2, частиною 4 ст.3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII "Про запобігання корупції").

Окрім того, як перелік членів сім"ї загиблого годувальника, так і перелік непрацездатних членів сум"ї загиблого годувальника наведені у ст.30 Закону № 2262-ХІІ.

Зі змісту наведених вище норм права випливає, що суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Матеріали справи свідчать, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 та за життя чоловіка подружжя проживало за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 31.10.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 31.10.2023, відтак ОСОБА_1 у розумінні ст. 61 Закону № 2262-ХІІ має право на отримання недоотриманої пенсії померлого чоловіка.

31.10.2023 (тобто до спливу вказаного шестимісячного строку, котрий почав перебіг з ІНФОРМАЦІЯ_3.) заявник подав звернення з приводу виплату нарахованої та неотриманої померлим чоловіком пенсії, але за цим зверненням суб"єктом владних повноважень було вичнено відмову, оформлену листом від 27.11.2023 №32787-36324/Ш-02/8-2000/23.

Таким чином, враховуючи звернення до відповідача 31.10.2023, позивачем не порушено 6-місячний строк звернення до відповідача щодо виплати пенсії її померлого чоловіка.

З огляду на вищевикладене та досліджені письмові докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 у розумінні ст. 61 Закону № 2262-ХІІ має право на отримання недоотриманої пенсії ОСОБА_2 та звернулась із відповідною заявою до пенсійного органу в межах шестимісячного строку встановленого для звернення.

Доказів існування інших зацікавлених осіб відносно нарахованої та неотриманої пенсії померлого пенсіонера судом у ході розгляду справи не виявлено, адже таких обставин і доводів не повідомив ані позивач, ані відповідач, хоча у силу п.2 ч.5 ст.44, п.4 ч.5 ст.44, п.5 ч.5 ст.44 КАС України, ч.2 ст.79 та ч.4 ст.161 КАС України, ч.2 ст.77, ч.3 ст.79 та ч.4 ст.162 КАС України і позивач, і відповідач були зобов"язані сповістити суд про існування таких обставин.

Стосовно доводів відповідача з приводу механізму внесення змін до Реєстру на підставі рішення суду про зміну стягувача суд зазначає, що положення ст.ст.52 і 379 КАС України у даному конкретному випадку не виключать реалізації заявником права у порядку ст.61 Закону №2262-ХІІ, згідно ч.1 з якої суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Суд вважає, що зміст ст.61 Закону №2262-ХІІ узгоджується з положеннями ст.ст.1218 та 1219 Цивільного кодексу України, де указано, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Тому реалізація заявником права на одержання нарахованої та невиплаченої пенсії померлого чоловіка у порядку ст.61 Закону №2262-ХІІ є по суті проявом свободи розсуду учасника суспільних відносин згідно з ч.2 ст.5, ч.2 ст.9, ч.3 ст.9 КАС України, а ймовірне погіршення правового становища порівняно із реалізацією цього ж самого права у порядку ст.ст.52 та 379 КАС України у вигляді можливої зміни порядкової черговості у Реєстрі чи будь-якому іншому документі (чи обліках суб"єкта владних повноважень) про черговість виконання рішень суду за критерієм календарної дати постановлення не може бути кваліфікована у якості достатньої підстави для відмови у позові.

Наведене у цьому рішенні суду тлумачення належних норм права є цілком релевантним змісту правових висновків постанов Верховного Суду від 16 травня 2023 року по справі №420/288/21, від 27 вересня 2023 року по справі №420/16546/21, від 29 листопада 2023 року у справі №420/18680/21, від 29 листопада 2023 року у справі №420/18680/21, які в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для врахування судами при вирішення аналогічних спорів.

Розв"язуючи спір, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) суб`єкта владних повноважень викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів та зазначення у процесуальних документах належних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення, але стан виконання суб"єктом владних повноважень цього обов`язку не виключає дії норм ч.1 ст.77 КАС України та стандартів доказування, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. по справі №916/3027/21.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення суб"єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення таким волевиявленням власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону реально вчиненого управлінського волевиявлення.

Визначаючись з приводу реально вчиненого суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах управлінського волевиявлення, суд зазначає, що за загальним правилом з огляду на положення п.18 ч.1 ст.19, п.19 ч.1 ст.4 КАС України, п.1 ч.2 ст.24, п.2 ч.2 ст.24, ч.3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти - письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти - вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти - ухилення від виконання обов`язку, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти - оформлене офіційним письмовим документом - листом відхилення прохання/звернення приватної особи.

У спірних правовідносинах поведінка владного суб`єкта носила активний характер, що виключає її кваліфікацію у якості бездіяльності, відмова адміністративного органу у виплаті нарахованих сум пенсії оформлена листом, існування якого свідчить як про закінчення процедури розгляду і вирішення звернення заявника, і є перешкодою для вчинення за цим зверненням будь-яких волевиявлень управлінського характеру, так і про обрання владним суб`єктом активного способу поведінки у спірних правовідносинах, що виключає її кваліфікацію у якості протиправної бездіяльності.

Тому за цим епізодом позов належить залишити без задоволення.

Разом із тим, суб"єктом владних повноважень у ході розгляду справи не було подано доказів відповідності реально вчиненого управлінського волевиявлення вимогам ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України.

З огляду на викладене, суд знаходить підстави для застосування ч.2 ст.5, ч.2 ст.9, абз.1 ч.4 ст.245 КАС України, для виходу за межі позову та для надання захисту праву заявника у спосіб, сформульованій у резолютивній частині даного судового акту, а саме: визнання протиправною вчиненої суб"єктом владних повноважень відмови та обтяження суб"єкта владних повноважень обов"язком вчинення конкретного управлінського волевиявлення - виплати нарахованої та неотриманої померлим пенсіонером пенсії на користь члена сім"ї померлого пенсіонера.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оформлену листом від 27.11.2023 р. №32787-36324/Ш-02/8-2000/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 141.334,06 грн (сто сорок одна тисяча триста тридцять чотири гривні 06 коп.) пенсії, нарахованої та неотриманої померлим пенсіонером - ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ) 429,44 грн (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійки) у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко