Справа № 380/22058/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 рокумісто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.08.2023 № 144 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту а ч.1 ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з 28.03.2021, виходячи з вислуги років - 26 років 08 місяців 12 днів.

Ухвалою від 25.09.2022 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що незважаючи на висновки щодо застосування норм права, викладені у відповідних постановах Верховного Суду щодо аналогічних спірних правовідносин, та встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі № 380/12280/23 обставини, відповідач не врахував вислуги років у пільговому обчисленні та відмовив у призначенні позивачу пенсії, що свідчить про протиправність оскарженого рішення та порушення таким права позивача на призначення та виплату пенсії у законодавчо визначеному розмірі.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що період служби на пільгових умовах відповідно до положень Порядку № 393 в розумінні частини другої статті 17 Закону України №2262 не може бути зарахований до календарної вислуги років. Для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, а до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні не передбачено. Оскільки календарна вислуга років на день звільнення (27.03.2021) становить - 24 роки 04 місяці 01 день, підстави для призначення пенсії за вислугу років - відсутні.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.

Наказом Начальника 7 прикордонного Карпатського загону Західного управління Державної прикордонної служби України від 26.03.2021 № 299-ос позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 27.03.2021. У цьому наказі зазначено, що вислуга років позивача станом на 27.03.2021 становить 26 років 08 місяців 12 днів у тому числі: календарна 24 роки 04 місяців 01 день; пільгова 02 роки 04 місяці 11 днів.

Представник позивача звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з адвокатським зверненням від 29.03.2023, в якому просив підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Листом від 02.05.2023 № 11/19841/23-Вих відповідач повідомив представника позивача про те, що вислуга років позивача на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 24 роки 04 місяців 01 день, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим пунктом а статті 12 Закону України №2262. З огляду на це, відсутні підстави для надання доручення відповідному прикордонному загону про підготовку документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугу років на умовах, встановлених статтею 12 Закону України №2262, та їх надсилання до відповідного органу Пенсійного фонду України.

Вважаючи відмову відповідача в оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документів для призначення пенсії за вислугу років протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі №380/12280/23 позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову Адміністрації Державної прикордонної служби України в оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з пунктом а частини першої статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII; зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту а частини першої статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-XII, виходячи з вислуги років 26 років 08 місяців 12 днів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

На виконання вказаного рішення суду Адміністрація Державної прикордонної служби України оформила та направила необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для розгляду питання щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

За результатами розгляду матеріалів для призначення пенсії відповідач прийняв рішення від 23.08.2023 № 144 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Таке рішення мотивовано відсутністю у позивача 25 років вислуги в календарному обчисленні на день звільнення (вислуга років позивача станом на 27.03.2021 у календарному обчислення складає 24 роки 04 місяці 01 день).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон України № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом

Пунктом а частини першої статті 12 Закону України № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д, ж статті 1 - 2 вказаного Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 зазначеного Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно зі статтею 17-1 Закону України № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної статті Кабінет Міністрів України прийняв постанову Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей від 17.07.1992 № 393 (далі Порядок № 393).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

Згідно з підпунктом в пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 вказаної постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

У наказі від 26.03.2021 № 299-ос зазначено, що вислуга років позивача станом на 27.03.2021 становить 26 років 08 місяців 12 днів у тому числі:

- календарна 24 роки 04 місяців 01 день;

- пільгова 02 роки 04 місяці 11 днів.

Таким чином, окремі періоди служби позивача у Державній прикордонній службі України зараховано до вислуги років у пільговому обчисленні.

Отже, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте в нього наявний відповідний пільговий стаж (26 років 08 місяців 12 днів), згідно з приписами Постанови №393.

Зважаючи на викладене, календарна вислуга років позивача станом на день звільнення у пільговому обчисленні становить понад 25 років, що вказує на наявність у нього права на призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача від 23.08.2023 №144 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до пункту 11 Постанови Правління ПФУ № 3-1 від 30.01.2007 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Постанова №3-1), днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).

Як видно з оскарженого рішення, подання про призначення пенсії сформоване 31.07.2023, а тому з урахуванням положення пункту 11 Постанови №3-1, позивач має право на призначення пенсії з 31.07.2023, а не як помилково вказано у змісті позовних вимог з 28.03.2021.

Беручи до уваги викладені висновки, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно з пунктом а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб з 31.07.2023.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.08.2023 № 144 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за вислугу років згідно з пунктом а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб з 31.07.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н. І.