Справа № 520/30220/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 січня 2024 року № 520/30220/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Харківського обласного центру зайнятості (вул. Олега Громадського, буд. 1-А, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61068, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського обласного центру зайнятості (далі по тексту відповідач, ХОЦЗ, центр зайнятості, владний суб`єкт), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту третя особа, ГУ ПФУ, пенсійний орган), в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Харківського обласного центру зайнятості та зобов`язати продовжити з 08 серпня 2023 року виплати допомоги по безробіттю.

- стягнути з Харківського обласного центру зайнятості судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є особою передпенсійного віку. 04.07.2023 року вона звернулася до центру зайнятості, де їй було статус безробітного та призначено державну допомогу по безробіттю.

08.08.2023 року їй було припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із закінченням строку виплати з огляду на недостатність страхового стажу позаяк станом на 25.09.2023 р. згідно інформаційного обміну з Пенсійним фондом України дата настання для неї права на пенсію 04.04.2027 (більше року до отримання права на пенсію за віком).

Вказує, що раніше вона надавала відповідачеві довідки ОК-5 та від роботодавця за 2022 рік. В довідці ОК-5 відсутній період підприємницької діяльності зі сплатою єдиного податку, але вона його підтвердила довідкою від ДПС України, а також відомості за 3 квартал 2022 року, які ще зі звітом надав мій попередній роботодавець.

Згідно відповіді від ПФУ, страховий стаж за підприємницьку діяльність буде додано «лише при призначенні пенсії або при переведенні на пенсію за віком».

За даними ПФУ, має 29 років 1 місяць 22 дні загального страхового стажу, без урахування 1 року 9 місяців за підприємницьку діяльність та 4 місяців від не поданої роботодавцем звітності. Разом загальний страховий стаж становить понад 31 рік.

Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 30.10.2023 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи викладені у ньому.

Так, відповідач зазначив, що у межах визначеного відповідно частини п`ятої ст. 22 Закону № 1533-ІІІ дворічного періоду ОСОБА_1 у період, коли перебувала у статусі зареєстрованого безробітного в Харківській філії допомога по безробіттю Позивачу була призначена та виплачувалась з 04.01.2023 по 28.02.2023 та з 05.07.2023 по 08.08.2023.

Пунктом 3-3 Прикінцевих положень Закону № 1533-ІІІ встановлено, що під час дії воєнного стану:

тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 90 календарних днів. Безробітним, строк виплати допомоги по безробіттю яких на дату набрання чинності цим Законом перевищує 90 днів, виплата допомоги по безробіттю припиняється через 30 календарних днів з дня набрання чинності цим Законом;

для осіб передпенсійного віку (за рік до досягнення відповідного віку та за наявності необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу, визначених частинами першою - четвертою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів.

З 08.08.2023 виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 припинено у зв`язку з тим, що тривалість допомоги по безробіттю не може перевищувати 90 календарних днів відповідно до пункту 3-3 Прикінцевих положень Закону № 1533-ІІІ (наказ від 20.09.2023 № НТ230920).

Визначення страхового стажу відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та визначення віку набуття права на пенсію входить до повноважень органів Пенсійного фонду України.

Пунктом 4 Порядку підтвердження наявного страхового стажу та віку виходу на пенсію для осіб передпенсійного віку здійснюється в порядку обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України.

У порядку обміну між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України отримано відповіді від Пенсійного фонду України (останній від 27.10.2023) про наявний страховий стаж у ОСОБА_1 за період з 2004 року по 2011 року, за період з січня 2011 року по вересень 2023 року та дату настання права на пенсію - 04.04.2027.

У своїй відповіді Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.09.2023 № 27002-20973/р-07/8-20002/23 зазначило, що відповідно до пункту 3- 14 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» лише при призначенні пенсії або при переведенні на пенсію за віком до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст. 26 Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджується довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). За даними Форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про особу» щодо ОСОБА_1 відсутні відомості щодо сплати страхових внесків за період з 2000 року по 2001 рік.

Як зазначає відповідач, до повноважень служби зайнятості не входить обчислення наявного страхового стажу, який необхідний для призначення пенсії та визначення віку набуття права на пенсію для осіб.

За даними обміну між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України інформацією щодо Позивача Пенсійним фондом України визначено дату настання права на пенсію - 04.04.2027 (більше року до отримання права на пенсію за віком), у зв`язку з цим ОСОБА_1 не є особою передпенсійного віку відповідно до Закону № 1533-ІІІ та не має права на під час дії воєнного стану на виплату допомоги по безробіттю протягом 360 календарних днів.

Ухвалою ХОАС від 15.11.2023 р. клопотання Харківського обласного центру зайнятості про залучення третьої особи у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено та судом вирішено залучити Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі.

16.11.2023 позивачкою надано відповідь на відзив у якій вказано, що станом на 16 листопада 2023 року, за даними ПФУ, має 29 років 2 місяці 22 дні загального страхового стажу, без урахування періоду 01.01.2000 року - 30.09.2001 року за підприємницьку діяльність та III кварталу 2022 року від не поданої страхувальником звітності за цей період, стосовно якого ПФУ самостійно звернувся до страхувальника. Разом загальний страховий стаж становить понад 31 рік.

Відповідач до суду направив відповідь на відзив згідно якого відповідно до частини четвертої ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533 (далі Закон № 1533-ІІІ) вік набуття права на пенсію визначається Пенсійним фондом України на дату реєстрації особи в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, залежно від наявного страхового стажу, обчисленого на підставі відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - ДРЗДСС), а за період до запровадження реєстру - на підставі трудової книжки або інших документів, що підтверджують стаж.

У разі якщо страховий стаж, визначений за даними обміну інформацією, є недостатнім для призначення допомоги по безробіттю відповідно до цієї частини, зареєстрований безробітний може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України для підтвердження наявності страхового стажу.

Пунктом 4 Порядку надання допомоги по безробіттю, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 р. № 735, підтвердження наявного страхового стажу та віку виходу на пенсію для осіб передпенсійного віку здійснюється в порядку обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України.

Визначення страхового стажу відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та визначення віку набуття права на пенсію входить до повноважень органів Пенсійного фонду України.

У вищезазначеній довідці не визначено наявний страховий стаж, необхідний для призначення пенсії та дату настання права виходу на пенсію.

До повноважень служби зайнятості не входить обчислення наявного страхового стажу, який необхідний для призначення пенсії та визначення віку набуття права на пенсію для осіб.

Харківським філією Харківського обласного центру зайнятості повторно в порядку обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України 27.10.2023, 17.11.2023 та 20.11.2023 зроблено запити, на які отримано відповіді від Пенсійного фонду України 27.10.2023 та 20.11.2023 про дату настання права на пенсію ОСОБА_1 , яка не змінилася та визначена - 04.04.2027.

Вищезазначене свідчить, що Позивач у Пенсійному фонді України не підтвердила наявність страхового стажу, необхідного для призначення пенсії після досягнення нею 60 років, відповідно дата настання права на пенсію не змінилася.

Третя особа ГУ ПФУ в Харківській області надала до суду письмові пояснення по справі згідно яких не погоджується із заявленими позовними вимогами через те, що ОСОБА_1 звернулася на Урядову гарячу лінію Державної установи «Урядовий контактний центр» №РИ-15880577/4 25.09.2023. Листом від 12.09.2023 року №25103-29456/Р-03/8-2000/23 Головним управлінням було повідомлено, що питання призначення пенсії розглядається за умови надання заяви оформленої згідно з Додатком 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 566/11846.

Для розгляду питання щодо розрахунку стажу було запропоновано звернутися з заявою та документами, що підтверджують стаж, а саме: трудова книжка, свідоцтво про народження дітей, документами про навчання, свідоцтвом про реєстрацію фізичної особи-підприємця, паспортом та кодом до будь - якого територіального Пенсійного фонду України або через Веб - портал електронних послуг з використанням КЕП.

Після розрахунку стажу, в разі необхідності, органами Пенсійного фонду України буде вирішено питання щодо повторних запитів на уточнення періодів роботи.

До Пенсійного фонду України інформація щодо звітності страхувальників надходить відповідно до «Порядку обміну інформацією між Державною податковою службою України, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування» № 494 від 19.09.2013.

Порядок формування відомостей персональних облікових карток, змін та уточнень до них визначає Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення).

Згідно з розділом IV Положення відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі звітності, що подається страхувальниками.

Згідно з підсистемою ІКІС ПФУ «Звернення» протягом поточного року ОСОБА_1 з заявою щодо попереднього розрахунку страхового стажу не зверталася.

Для попереднього розрахунку страхового стажу необхідно звернутись з відповідною заявою до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісний центр) територіального органу Пенсійного фонду України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 перебувала у статусі зареєстрованого безробітного у Харківському міському центрі зайнятості (зараз - Харківська філія) з 12.01.2022, реєстрацію було припинено з 13.02.2022 у зв`язку з невідвідуванням центру зайнятості протягом 30 робочих днів та не підтвердженням протягом цього періоду наміру перебувати у статусі зареєстрованого безробітного. Позивачці було призначено допомогу по безробіттю 12.01.2022 та визначено дату закінчення дворічного періоду виплати допомоги по безробіттю - 12.01.2024.

У межах визначеного відповідно частини п`ятої ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», далі по тексту - Закон № 1533) дворічного періоду позивачка перебувала у статусі зареєстрованого безробітного в Харківській філії з 03.01.2023 по 28.02.2023.

04.07.2023 ОСОБА_1 звернулась до Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості та, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» з 04.07.2023 їй було надано статус безробітного.

ОСОБА_1 у період, коли перебувала у статусі зареєстрованого безробітного в Харківській філії, була призначена та виплачувалась допомога по безробіттю з 04.01.2023 по 28.02.2023 та з 05.07.2023 по 08.08.2023, а всього 91 день.

З 08.08.2023 згідно наказу від 20.09.2023 № НТ230920 виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 припинено у зв`язку з тим, що тривалість допомоги по безробіттю не може перевищувати 90 календарних днів відповідно до пункту 3-3 Прикінцевих положень Закону № 1533-ІІІ.

Позивачка звернулась на «гарячу лінію» урядового контактного центру від 18.09.2023 № РИ-16142292.

Розглянувши звернення на «гарячу лінію» урядового контактного центру від 18.09.2023 № РИ-16142292 Харківський обласний центр зайнятості листом від 25.09.2023 року № Р/62/18/2023/52-23 повідомив позивачку, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування служби зайнятості, соціального страхування на випадок безробіття, сприяння продуктивній зайнятості населення, у тому числі молоді, та впровадження нових активних програм на ринку праці» від 21.09.2022 № 2622-ІХ (далі - Закон № 2622), який набрав чинності 29.10.2022 року, внесені зміни щодо тривалості виплати допомоги по безробіттю.

Згідно з п. 3-3 розд. VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакції Закону № 2622, під час дії воєнного стану тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 90 календарних днів.

Для осіб передпенсійного віку (за рік до досягнення відповідного віку та за наявності необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу, визначених частинами першою-четвертою ст. 26 Закону України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування») тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів.

Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку № 735 підтвердження наявного страхового стажу та віку виходу на пенсію для осіб передпенсійного віку здійснюється в порядку обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України.

Станом на 25.09.2023 згідно інформаційного обміну з Пенсійним фондом України дата настання для Вас права на пенсію - 04.04.2027 (більше року до отримання права на пенсію за віком).

Ураховуючи, що тривалість допомоги по безробіттю не може перевищувати 90 календарних днів відповідно до п. 3-3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону та з урахуванням виплати допомоги по безробіттю за попередньою реєстрацією як безробітної у 2023 році, виплату допомоги по безробіттю під час поточної реєстрації їй припинено з 08.08.2023.

У порядку обміну між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України отримано відповіді від Пенсійного фонду України (останній від 27.10.2023) про наявний страховий стаж у ОСОБА_1 за період з 2004 року по 2011 року, за період з січня 2011 року по вересень 2023 року та дату настання права на пенсію - 04.04.2027.

Зважаючи на те та стверджуючи, що ОСОБА_1 має 31 рік стажу та є особою передпенсійного віку, а тому тривалість виплати допомоги по безробіттю має становити 360 календарних днів, через що припинення виплати допомоги 08.08.2023 року є передчасним та незаконним, позивачка звернулась до суду за захистом порушеного права.

Суд відзначає, що статтею 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення», кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: 1) участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття; 2) надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства; 3) надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; 4) надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці.

Статус зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (п. 1 ч. 1 ст. 43 зазначеного Закону).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 44 зазначеного Закону, зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття регламентують норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 №1533-III (далі Закон №1533) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Нормами ч. 1 ст. 22 Закону №1533 визначено, право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж сім місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті, застрахованим особам, зазначеним у частині першій цієї статті та в абзаці першому частини третьої статті 23 цього Закону, тривалість виплати допомоги по безробіттю визначається залежно від страхового стажу:

-до 3 років - 180 календарних днів;

-від 3 до 6 років - 210 календарних днів;

-від 6 до 12 років - 240 календарних днів;

-від 12 до 18 років - 270 календарних днів;

-від 18 до 24 років - 300 календарних днів;

-від 24 до 30 років - 330 календарних днів;

-понад 30 років - 360 календарних днів.

Згідно ч. 4 ст. 22 Закону №1533 для осіб передпенсійного віку (за два роки до досягнення відповідного віку та за наявності необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу, визначених частинами першою - четвертою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 720 календарних днів.

Вік набуття права на пенсію визначається Пенсійним фондом України на дату реєстрації особи в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, залежно від наявного страхового стажу, обчисленого на підставі відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за період до запровадження реєстру - на підставі трудової книжки або інших документів, що підтверджують стаж.

Підтвердження наявного страхового стажу та віку виходу на пенсію для осіб передпенсійного віку (за два роки до досягнення відповідного віку та за наявності необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу, визначених частинами першою - четвертою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») здійснюється Пенсійним фондом України за зверненням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у порядку обміну інформацією, визначеному Пенсійним фондом України та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

У разі якщо страховий стаж, визначений за даними обміну інформацією, є недостатнім для призначення допомоги по безробіттю відповідно до цієї частини, зареєстрований безробітний може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України для підтвердження наявності страхового стажу.

Поряд з цим нормами п. 3-3 розділу VIII Прикінцевих положень Закону №1533 установлено, що під час дії воєнного стану:

-тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 90 календарних днів. Безробітним, строк виплати допомоги по безробіттю яких на дату набрання чинності цим Законом перевищує 90 днів, виплата допомоги по безробіттю припиняється через 30 календарних днів з дня набрання чинності цим Законом;

-для осіб передпенсійного віку (за рік до досягнення відповідного віку та за наявності необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу, визначених частинами першою - четвертою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів.

Таким чином, законодавець на час воєнного стану визначив особливу тривалість виплати допомоги по безробіттю, та вказав кінцевий термін виплати призначеної допомоги.

Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. № 2102-ІХ, у зв`язку із воєнною агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався востаннє Указом Президента України від 6 листопада 2023 року № 734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та, який станом на час розгляду цієї адміністративної справи триває.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період, коли перебувала у статусі зареєстрованого безробітного в Харківській філії, була призначена та виплачувалась допомога по безробіттю з 04.01.2023 по 28.02.2023 та з 05.07.2023 по 08.08.2023, а всього 91 день. Станом на момент останнього звернення Рильської 04.07.2023 року до відповідача по 27.10.2023 р. в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування була наявна інформація про страховий стаж ОСОБА_1 6 років 8 місяців, а дата настання права на пенсію 04.04.2027 що виключало можливість продовження та призначення їй допомоги по безробіттю на підставі ч. 4 ст. 22 Закону №1533. Тому з врахуванням норм п. 3-3 розділу VIII Прикінцевих положень Закону №1533 виплату допомоги по безробіттю припинено.

Суд зазначає, що у разі незгоди з наявними у Реєстрі застрахованих осіб відомостями щодо страхового стажу, особа повинна сама вчиняти активі дії щодо підтвердження інших періодів своєї трудової діяльності, що узгоджується з нормами ч. 4 ст. 22 Закону №1533. Вказане спростовує твердження позивача про те, що відповідальність за повноту та збір інформації щодо стажу та визначення віку, що дає право на пенсію, лежить на центрі зайнятості.

Незважаючи на вказане, ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду України для підтвердження достатності страхового стажу у період отримання виплат допомоги по безробіттю не зверталася.

Відповідно до пп. 1 ч. 1 ст. 31 Закону №1533, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі закінчення строку її виплати.

Отже, з аналізу наведених вище нормативно-правових актів та встановлених обставин справи, відповідач правомірно прийняв рішення про припинення позивачу виплати допомоги по безробіттю.

У контексті розгляду цієї справи, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів. Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Таким чином, з огляду на імперативні вимоги частини другої статті 19 Конституції України суд дійшов висновку, що відповідач прийняв рішення про припинення виплати відповідачу допомоги з дотриманням норм чинного законодавства.

З огляду на вищенаведеним суд вважає оскаржені дії Центру зайнятості правомірним, а тому заявлені до позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Харківського обласного центру зайнятості (вул. Олега Громадського, буд. 1-А, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61068, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15 січня 2024 року.

Суддя Бадюков Ю.В.