Справа № 420/28147/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 16.10.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у здійсненні перерахунку розміру раніше призначеної пенсії за листопад та грудень 2020 року, за 2021-2022 роки, а також за січень 2023 року з урахуванням розміру середнього заробітку за цей період та відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перерахунок розміру раніше призначеної пенсії за листопад та грудень 2020 року, за 2021-2022 роки, а також за січень 2023 року з урахуванням розміру середнього заробітку за цей період та відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона працюючим пенсіонером, отримує пенсію по інвалідності та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Внаслідок того, що розмір пенсійного забезпечення позивача є низьким та викликає сумніви щодо правильності її обчислення та нарахування, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач у серпні подала до відповідача заяву про перерахунок раніше призначеної пенсії за листопад та грудень 2020 року, за 2021-2022 роки, а також за січень 2023 року з урахуванням розміру середнього заробітку за цей період та відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників. Рішенням відповідача № 26355-26724/A-02/8-1500/23 від 14.09.2023 позивачу відмовлено у перерахунку раніше призначеної пенсії. Повідомлено, що при врахуванні заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.03.2023 за даними персоніфікованого обліку зменшується індивідуальний коефіцієнт заробітку. Повідомлено, що перерахунок проведено згідно норм чинного законодавства. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії по інвалідності є протиправними. Позивач вийшла на пенсію по інвалідності у 2019 році, проте продовжила працювати не менше як два роки з більш високим заробітком. При перерахунку пенсії відповідач відмовився врахувати рівень заробітної плати, яка отримувалася позивачем. Позивач переконаний, що відповідач не може на власний розсуд втручатись у реалізацію особою свого права на пенсійне забезпечення та впливати на його волевиявлення, приймаючи рішення про відмову на підставі оціночних суджень або гіпотетичних розрахунків. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Позивач звертає увагу, що відповідач у своєму листі від 14.09.2023 не повідомив обґрунтовані доводи відхилення наданих позивачем для перерахунку раніше призначеної пенсії документів, зокрема довідок, а також не зазначив причин відмови в перерахунку пенсії.

Ухвалою судді від 23.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання до суду позовної заяви в редакції у відповідності до вимог статті 5 КАС України та коректно і точно викладеними обставинами.

Ухвалою судді від 13.11.2023 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

29.11.2023 до суду надійшов (вх..№ЕС/16824/23) відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з проханням відмовити у задоволенні позову. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), обчислену як працюючій особі при страховому стажі 20 років 9 місяців (враховано по 28.02.2021), додатковому стажі 16 років 8 місяців (коефіцієнт стажу 0,37500), середньомісячній заробітній платі 14155,90 грн (коефіцієнт заробітку 1,91166), визначеній за період з 01.07.2000 по 30.09.2012 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становив 4869,09 грн, де (розмір пенсії за віком 5308,46 грн; доплата за 7 років понаднормативного стажу 101,64 грн) * 90%. Розмір пенсії розраховано згідно з нормами частини 1 статті 33 Закону, якою передбачено, що інвалідам ІІ групи пенсія по інвалідності призначається в розмірі 90 відсотків пенсії за віком. Відповідно до частини 4 статті 42 Закону, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Згідно із заявою Позивача від 06.04.2023 щодо перерахунку пенсії, поданою через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, пенсію Позивача було перераховано при страховому стажі 22 роки 10 місяців (враховано по 31.03.2023), додатковому стажі 14 років 7 місяців (коефіцієнт стажу - 0,37500), середньомісячній заробітній платі 14155,90 грн, та її розмір становить 4869,09 грн, де: (розмір пенсії за віком 5308,46 грн; доплата за 7 років понаднормативного стажу 101,64 грн) * 90%. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У зв`язку із зазначеним, при перерахунку пенсії проведено перерозподіл наявного страхового та додаткового стажу, що не впливає на коефіцієнт стажу. При цьому, проводити розрахунок пенсії по страховому стажу та заробітній платі недоцільно, оскільки при врахуванні заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.03.2023 за даними персоніфікованого обліку зменшується індивідуальний коефіцієнт заробітку з 1,91166 до 1,84081, що приводить до зменшення середньомісячного заробітку з 14155,90 грн до 13631,25 грн, та як наслідок до зменшення розміру пенсії. Зазначену інформацію було роз`яснено Позивачу у листі Головного управління № 26355-26724/А-02/8-1500/23 від 14.09.2023.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 12.12.2023 вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до ст.262 КАС України. Витребувано у Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області копії всієї пенсійної справи ОСОБА_1 .

Станом на 15.01.2024 вимоги ухвали суду від 12.12.2023 відповідачем не виконано, копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 суду не надані.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчислену як працюючій особі при страховому стажі 20 років 9 місяців (враховано по 28.02.2021), додатковому стажі 16 років 8 місяців (коефіцієнт стажу 0,37500), середньомісячній заробітній платі 14155,90 грн (коефіцієнт заробітку 1,91166), визначеній за період з 01.07.2000 по 30.09.2012 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становив 4869,09 грн, де: (розмір пенсії за віком 5308,46 грн; доплата за 7 років понаднормативного стажу 101,64 грн) * 90%.

25.08.2023 позивач подала до відповідача заяву про перерахунок пенсії, в якій просила здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за листопад а грудень 2020 року, за 2021-2022 роки, а також за січень 2023 року з урахуванням розміру середнього заробітку за цей період та відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників (а.с.12). В поданій заяві ОСОБА_1 було зазначено, що на підставі того, що Заявниця набула стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, є працюючим пенсіонером, то остання подає заяву до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області в Одеській області про перерахунок пенсії на підставі ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за листопад та грудень 2020 року, за 2021-2022 роки, а також за січень 2023 року з урахуванням розміру середнього заробітку за цей період та відомостей, що накопичені в системі державного пенсійного страхування за звітами страхувальників.

16.09.2023 відповідач надав лист-відповідь на заяву позивача в якому зазначив, що розмір пенсії розраховано згідно з нормами частини 1 статті 33 Закону, якою передбачено, що інвалідам ІІ групи пенсія по інвалідності призначається в розмірі 90 відсотків пенсії за віком. Відповідно до частини 4 статті 42 Закону, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Згідно із заявою від 06.04.2023 щодо перерахунку пенсії, поданою через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, пенсію перераховано при страховому стажі 22 роки 10 місяців (враховано по 31.03.2023), додатковому стажі 14 років 7 місяців (коефіцієнт стажу - 0,37500), середньомісячній заробітній платі 14155,90 грн, та її розмір становить 4869,09 грн, де: (розмір пенсії за віком - 5308,46 грн; доплата за 7 років понаднормативного стажу 101,64 грн) х 90%. Згідно з частиною 1 статті 24 Закону до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. У зв`язку із зазначеним, при перерахунку пенсії проведено перерозподіл наявного страхового та додаткового стажів, що не впливає на коефіцієнт стажу. Одночасно повідомлено, що проводити розрахунок пенсії по страховому стажі та заробітній платі недоцільно, оскільки при врахуванні заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.03.2023 за даними персоніфікованого обліку зменшується індивідуальний коефіцієнт заробітку - 1,84081, що приводить до зменшення середньомісячного заробітку - 13631,25 грн. Перерахунок проведено згідно норм чинного законодавства.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Положеннями частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особа, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частин 1-2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

У відповідності до ч.4 ст. 42 Закону №1058-ІV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Згідно з ч.1 ст. 41 Закону №1058-ІV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону;

4) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із сплачених страхових внесків за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З листа-відповіді Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області від 14.09.2023 вбачається, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 був проведений з урахуванням додаткових двох років стажу, однак беззміннім залишився коефіцієнт стажу (0,37500) та середньомісячна заробітна плата (14155,90 грн), відповідно, розмір пенсії позивача не змінився та залишився на тому ж рівні, що й до звернення 4869,09 грн.

Відповідно до ст. 25 Закону №1058-ІV, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.

Тобто, оскільки величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%, то коефіцієнт страхового стажу ОСОБА_1 , з урахуванням додаткових двох років роботи, не може залишатись незмінним порівняно з 2021 роком, та повинен бути більшим.

Крім того, судом враховується, що під час обчислення розміру пенсії по інвалідності до страхового стажу зараховується додатковий стаж період з дня встановлення інвалідності до досягнення шістдесятирічного віку.

27.11.2019 ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІ групи (а.с.9).

В 2021 році, при призначенні позивачу пенсії по інвалідності, їй був визначений додатковий стаж 16 років 8 місяців, тобто пенсійним органом розрахунок додаткового стажу розпочато не з 2019 року, а з 2021 року.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще не досягла шістдесятирічного віку.

При обчислені пенсії за віком враховується лише відпрацьований страховий стаж, додатковий стаж не враховується. Тобто, якщо одержуючи пенсію по інвалідності, пенсіонер продовжував працювати та за нього було сплачено внески, то він набув страховий стаж, який буде враховано при переході на пенсію за віком.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV, пенсіонеру, який після призначення пенсії по інвалідності продовжував працювати та набув не менш як 24 місяці страхового стажу і вперше переходить з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, застосовується середня заробітна плата за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією за віком.

Повертаючись до обставин справи, варто акцентувати увагу на тому, що позивачка просила відповідач здійснити перерахунок раніше призначеної їй пенсії, а не призначити інший вид пенсії.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Враховуючи наведені положенням чинного законодавства, суд вважає, що достатнім, необхідним, ефективним та повним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку розміру раніше призначеної пенсії за листопад та грудень 2020 року, за 2021-2022 роки, а також за січень 2023 року з урахуванням розміру середнього заробітку за цей період та відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч.4 ст.245 КАС України).

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями

При цьому, відповідно до положень ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 809/1231/16 викладено висновок, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Наведений висновок, в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд не позбавлений можливості скористатись правом, що надано ч.2 ст.9 КАС України та приходить до переконання, що ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 25.08.2023 про перерахунок розміру раніше призначеної пенсії за листопад та грудень 2020 року, за 2021-2022 роки, а також за січень 2023 року з урахуванням розміру середнього заробітку за цей період та відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а отже розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністраивний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у здійсненні перерахунку розміру раніше призначеної пенсії за листопад та грудень 2020 року, за 2021-2022 роки, а також за січень 2023 року з урахуванням розміру середнього заробітку за цей період та відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 25.08.2023 про перерахунок розміру раніше призначеної пенсії за листопад та грудень 2020 року, за 2021-2022 роки, а також за січень 2023 року з урахуванням розміру середнього заробітку за цей період та відомостей, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА