Справа № 361/5041/23
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2024-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/5041/23
Провадження № 2-а/361/36/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Броварський міськрайонний суду Київської області в складі головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участі секретаря Коваль О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м.Києві, поліцейського 5 роти 2 батальйону УПП в м. Києві молодшого лейтенанта поліції Журавського Євгенія Руслановича про визнання протиправними дій та скасування постанови серії ЕАС №7194851 від 19.06.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, поліцейського 5 роти 2 батальйону УПП в м. Києві молодшого лейтенанта поліції Журавського Євгенія Руслановича про визнання протиправними дій та скасування постанови серії ЕАС №7194851 від 19.06.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 19.06.2023 року відповідачем було складено постанову серії ЕАС №7194851 від 19.06.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Постанова мотивована тим, що позивач знаходився біля транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , який йому належить. Автомобіль стояв на узбічі у напрямку с. Требухів з м. Бровари. Акцентував увагу, що помітив автомобіль патрульної поліції TOYOTA COROLLA, д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду автомобіля ОСОБА_1 .

Позивач зазначав, що до його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції, при цьому не представившись, чим порушив ч. 3 ст. 18 ЗУ Про Національну поліцію та не попередив його про проведення відеозапису на бодікамеру та вимагав предявити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обовязкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, почавши стверджувати, що нібито позивач порушив вимогу п. 22.4 ПДР, здійснивши перевезення вантажу, який виступав на 1 м, який не був відповідно позначений. На що позивач відповів, що якщо він щось порушив, то щоб інспектор поліції почав розглядати справу про адміністративне правопорушення і попросив працівника поліції надати йому докази згідно ст.268 КУпАП. Позивач вважає, що на відео, яке показав поліцейський на власному телефоні знятий відеорегістратором, який встановлений в автомобілі патрульної поліції, у першій частині відео здалеку видно силует авто схожого на авто позивача, потім автомобіль на відео виходить з поля зору регістратора, наступний фрагмент на відео видно авто позивача, яке стоїть на узбіччі і біля автомобіля стоїть позивач. На твердження позивача, що на вищевказаному відео немає доказів правопорушення, вчиненого позивачем, оскільки авто виходить з поля зору регістратора, а на відео, яке надав поліцейський позивач стоїть, інспектор поліції вимагав предявити йому документи, а саме водійське посвідчення та поліс обовязкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. На що позивач відповів, що надасть документи тільки на законну вимогу. Позивач звернув увагу, що після його слів, що докази не вказують на його винуватість, інспектор озвучив новий пункт ПДР у невиконанні якого його звинувачують, а саме п.2.9 в ПДР, керування транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами чи забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, хоча автомобіль не рухався і вантаж не закривав видимість номеру. Не надавши докази на це порушення, інспектор озвучив причину чому позивач має предявити посвідчення водія і страховий поліс, спираючись на ч.1 ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію, хоча його навіть не зупиняли, також не вказавши, який саме пункт, чим порушив ст. 16 ЗУ Про дорожній рух, в якій вказано, що особа має знати причину зупинки транспортного засобу, а також ч.2 ст. 31 Закону України Про Національну поліцію. Вказував, що так як законної вимоги на предявлення йому документів працівники поліції не озвучили, він документи їм не предоставив, але інспектор Журавський Є.Р. знайшов дані позивача в базі, напевно по номеру автомобіля та попередив його, що на позивача буде складена постанова. На що, позивач почав наполягати на обєктивному розгляді справи, однак інспектор поліції заперечив і почав складати відносно позивача постанову у службовому автомобілі. Через деякий час віддав вже винесену постанову. Вважає, що було порушено процедурні питання складення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП. З винесеною відносно нього постановою позивач не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, а тому звернувся до суду з адміністративним позовом.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні викладеним у змісті позовної заяви.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7194851 від 19.06.2023 року зазначено, що 19 червня 2023 року о 17:10 водій ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу, довжина якого виходила за межі габаритного ліхтаря більше, як на 1 метр, не будучи позначеним відповідним дорожнім знаком. Окрім того, через вантаж, задній номерний знак був закритим і чітко не читався з відстані 20 метрів, чим порушив п. 2.9 в ПДР керування водієм транспортного засобу з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно п.2.9 в ПДР України керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2023 року відповідачу було роз`яснено його право, щодо доказування правомірності свого рішення та запропоновано надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на докази якими він обґрунтовується.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Відповідно до розділу III п. 9 Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до розділу IV розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі.

Згідно статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Вказані норми інструкцій відповідають вимогам ст. ст. 283, 285 КУпАП, щодо розгляду та складання постанови по справі відповідною посадовою особою.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлений ст. 279 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Оскільки стороною відповідача суду не надано доказів на спросутвання зазначених доводів позивача, а також не доданий відеозапис події, суд дослідив в судовому засіданні відеозапис доданий до позову позивачем.

Водночас будь-яких доказів, які б свідчили про порушення позивачем наведених вище зазначених приписів ПДР, відповідачем не надано, а у матеріалах справи як доказ наявна лише постанова, яка є предметом оскарження. Відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала під час виявлення адміністративного правопорушення, чи інших доказів того, що через вантаж, задній номерний знак був закритим і чітко не читався з відстані 20 метрів, матеріали справи не містять, також і не містять доказів того, що вантаж виходив за межі габаритного ліхтаря більш ніж на 1 метр, не будучи позначений відповідним дорожнім знаком.

Відтак, об`єктивної сторони правопорушення під час судового розгляду встановлено не було, відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б доводили наявність в діяннях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, а тому суд вважає безпідставним притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає недоведеними обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7194851 інспектора 5 роти 2 батальйону УПП в м.Києві молодшого лейтенанта поліції Журавського Євгенія Руслановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а саме постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.3 ч.3 статті 286 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 9, 241-250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7194851 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м.Києві на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 536 (пятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Радзівіл А.Г.