Справа № 990/308/23
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2024 року

м. Київ

справа №990/308/23

адміністративне провадження № П/990/308/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Єзерова А.А., Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г., Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу № 990/308/23

за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

14.11.2023 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі-відповідач, ВККС України, Комісія), у якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісій суддів України щодо нерозгляду по суті інформаційного запиту від 30.10.2023 ОСОБА_1 ;

визнати протиправними дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо надання неточної, неповної та недостовірної інформації ОСОБА_1 , яка міститься у листі від 03.11.2023 відносно даних про відсторонення судді Уманського міськрайонного суду ОСОБА_2 від займаної посади;

зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України розглянути по суті інформаційний запит ОСОБА_1 від 30.10.2023 та надати точну, повну та достовірну інформацію на інформаційний запит від 30.10.2023 з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 30.10.2023 вона звернулась з інформаційним запитом до ВККС України. Відповідачем надана відповідь від 03.11.2023 №К-2498/23, з якої вбачається, що відповідь по суті запиту не надана та позивач вважає протиправною відмовою у наданні інформації. На переконання ОСОБА_1 , відповідач приховав інформацію про те, що суддя ОСОБА_2 відсторонена від здійснення правосуддя з 2010 року та отримує грошове забезпечення судді. Відповідач також не надав відповіді на питання щодо кваліфікаційного оцінювання судді ОСОБА_2, чому Комісія не розглядає питання щодо її невідповідності займаній посаді та подання про звільнення.

Ухвалою Верховного Суду від 15.11.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Призначено розгляд справи по суті в судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами на 25.12.2023.

У поданому відзиві відповідач у задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити. Вказує, що Комісією 03.11.2023, тобто у строки, передбаченні Законом України «Про доступ до публічної інформації», надана відповідь № К-2498/23 на інформаційний запит ОСОБА_1 , відповідь є повною та вичерпною, з використання усієї наявної інформації, яка знаходиться у володінні Комісії.

З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 30.10.2023 у порядку, визначеному статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивач направила до Комісії інформаційний запит (вх. № 27гіі-К-325/23ел), в якому просила надати повну, точну та достовірну інформацію щодо проведення кваліфікаційного оцінювання судді Уманського міськрайонного суду ОСОБА_2, або щодо питання її звільнення з посади.

03.11.2023 за результатами розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 , ВККС України надана відповідь № К-2498/23, у якій автора запиту повідомлено про наступне.

Рішенням Комісії від 29.01.2016 № 2/вп-15 ОСОБА_2 відсторонено від посади судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області строком на 2 місяці, рішеннями Комісії від 15.04.2015 № 20/вп-15, від 28.05.2015 № 34/вп-15, від 08.07.2016 № 48/вп-16, від 07.09.2016 № 61/вп-16 строки відсторонення було продовжено.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 17/0/15-17 ОСОБА_2 тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням її у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 368 Кримінального кодексу України, або закриття кримінального провадження.

На день надання відповіді інформації про набрання законної сили вироком суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 або закриття кримінального провадження до Комісії не надходило. Кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_2 . Комісією не призначалося.

Рішення Вищої ради правосуддя про звільнення ОСОБА_2 з посади судді до Комісії не надходило.

Суд перевірив наведені у позові і у відзиві на нього доводи дійшов висновку про таке.

Згідно із частиною третьою статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, запитувач має право оскаржити: надання недостовірної або неповної інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача (пункти 4, 7 частини другої статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин другої, третьої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Правовідносини щодо прав та обов`язків учасників справи регулюються Законом України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-XII), Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI) та Законом України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), оскільки виникли з питань дотримання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України як суб`єктом владних повноважень і розпорядником публічної інформації забезпечення права особи на доступ до публічної інформації.

Згідно з положеннями частини першої статті 92 Закону Закон № 1402-VIII, Комісія є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя, тобто виконує делеговані державою повноваження.

Відповідно до статті 5 Закону № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За визначенням статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Забезпечення доступу до публічної інформації здійснюється двома способами: шляхом її систематичного та оперативного оприлюднення і оновлення, зокрема, на офіційних веб-сайтах, а також надання інформації за запитами на інформацію.

При цьому, спосіб забезпечення доступу до публічної інформації залежить, у тому числі, від виду (характеру, суті) такої інформації, а кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь.

В той же час зміст положень Закону №2939 свідчить про те, що розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Тобто розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації й відповідно не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №9901/925/18 (провадження №11-219заі19).

Відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 направила на адресу ВККС інформаційний запит (вх. № 27пі-К-325/23ел) 30.10.2023, на який відповідач 03.11.2023 надав відповідь за № К-2498/23.

Отже, відповідь Комісією на інформаційний запит ОСОБА_1 надана у строки, передбачені статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що протиправність дій відповідача полягає у наданні неточної, неповної та недостовірної інформації відносно даних про відсторонення судді Уманського міськрайонного суду ОСОБА_2 від займаної посади. Наведене позивач мотивує тим, що суддя ОСОБА_2 з 2006 року є обвинуваченою в особливо тяжких злочинах проти правосуддя, передбачених частинами першою, другою статті 364, частинами першою, другою статті 375 КК України (кримінальна справа № 1-275/11) та у кримінальній справі № 705/3462/15-к. Суддя відсторонена від здійснення правосуддя з 2010 року та отримує грошове забезпечення у цей період, що, на переконання позивача, приховав відповідач.

Судом встановлено, що в інформаційному запиті ОСОБА_1 сформульовані питання до розпорядника інформації у загальному вигляді (без уточнення), де заявник просила надати відомості відносно судді Уманського міськрайонного суду ОСОБА_2 щодо проведення кваліфікаційного оцінювання або щодо її звільнення.

Своєю чергою, ВККС у відповіді на запит повідомила наявну у Комісії інформацію про відсторонення ОСОБА_2 від посади, продовження термінів відсторонення. Крім того, Вища кваліфікаційна комісія України надала запитувачу інформацію про прийняте Вищою радою правосуддя рішення про тимчасове відсторонення ОСОБА_2 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням останньої до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду. Комісія повідомила ОСОБА_1 , що станом на дату підготовки відповіді на інформаційний запит, інформація про набрання законної сили вироком суду відносно ОСОБА_2 відсутня, рішення Вищої ради правосуддя про її звільнення з посади судді до ВККС не надходило та кваліфікаційне оцінювання Комісієї не призначалось.

За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що відповідь ВККС на інформаційний запит ОСОБА_1 містить достовірну, точну та повну інформацію в межах питань, сформульованих запитувачем інформації.

Всі інші доводи наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог вказаних висновків Суду не спростовують.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

З огляду на встановлені у справі обставини і наведені вище норми законодавства, Верховний Суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог, а тому вони задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, то такі розподілу не підлягають.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повністю.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді А.А. Єзеров

С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець

В.М. Шарапа

Повний текст рішення складено 15.01.2024