Справа № 340/8709/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 січня 2024 року м. Дніпросправа № 340/8709/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Олефіренко Н.А., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.03.2022 в адміністративній справі №340/8709/21, (суддя Хилько Л.І.)., за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У листопаді 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 (включно) та індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.10.2017 (включно); зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити позивачу: невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 (включно); заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.10.2017 (включно).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.03.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 01.06.2016 по 31.08.2016 включно, з 01.10.2016 по 31.12.2016 включно, з 01.01.2017 по 31.12.2017 включно, та індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.10.2017 включно.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 01.06.2016 по 31.08.2016 включно, з 01.10.2016 по 31.12.2016 включно, з 01.01.2017 по 31.12.2017 включно, та індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.10.2017 включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду , Департамент патрульної поліції подали апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до кошторису Департаменту патрульної поліції було прийнято ряд наказів (№ 134 від 18.02.2016, № 699 від 21.04.2016, № 2158 від 03.08.2016, № 4377 від 25.11.2016, № 2688 від 08.06.2017, № 4920 від 05.10.2017 та № 5192 від 23.10.2017), якими були затверджені граничні розміри грошового забезпечення працівників згідно з займаними посадами, які включають в себе всі складові та види грошового забезпечення поліцейських та схеми посадових окладів установлених постановою КМУ від 11.11.2015 № 988, які були виплачені позивачу. Крім того, виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалась у відповідності до вимог законодавства в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат встановлених відповідно наказом керівника в межах вимог чинного законодавства. Водночас, індексація грошового забезпечення поліцейським провадиться з листопада 2017.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 25.05.2016 №142 о/с, з 19.05.2016 перебував на службі в поліції та безпосередньо проходив службу в роті №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, а з 20.06.2018 наказом ДПП за №580 о/с від 19.06.2018 був призначений на посаду інспектора взводу №3 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області .

Встановлено, що Департамент патрульної поліції, на адвокатський запит від 06.07.2021, поданий в інтересах позивача, листом від 02.08.2021 повідомлено, що ОСОБА_1 здійснено доплату за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.07.2021 на загальну суму 7900,46 грн., у тому числі, за січень 2018 року у листопаді 2018 року. Підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 відсутні. Також, вказано, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782, якою внесено зміни до пункту 2 Порядку та доповнено абзац 5 після слова "військовослужбовці" словом "поліцейських", тобто з листопада 2017.

Так, відповідно до витягу (згідно з розстановками сил та засобів ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП) кількості відпрацьованих нічних змін ОСОБА_1 за період з 19.05.2016 по дату направлення запиту, вбачається, що за час несення служби в ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, позивачем було відпрацьовано 291 нічних змін із наступного розрахунку в погодинній кількості, зокрема: 2016 рік: червень - 8 год., липень - 64 год., серпень - 64 год., вересень - 0 год., жовтень - 40 год., листопад - 24 год., грудень - 24 год.; 2017 рік: січень - 40 год., лютий - 48 год., березень - 32 год., квітень - 32 год., травень - 64 год., червень - 64 год., липень - 48 год., серпень - 64 год., вересень - 24 год., жовтень - 24 год., листопад - 40 год., грудень - 48 год.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017, включно, та індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.10.2017, включно, останній звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно по ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Виходячи з положень п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 вищевказаної Постанови №988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських - затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260).

Згідно п. 5 розділу І вказаного Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянтом не заперечується кількість відпрацьованих позивачем нічних змін та щодо загальної тривалості відпрацьованого у нічних змінах часу, які встановлені судом першої інстанції. Також в апеляційній скарзі відсутні заперечення проти правильності розрахунку суми доплати за службу в нічний час.

Заперечення Департаменту патрульної поліції проти задоволення позовних вимог позивача полягають в тому, що грошове забезпечення може бути виплачене виключно в межах видатків, передбачених кошторисом.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 105 Закону України «Про Національну поліцію» фінансування і матеріально-технічне забезпечення поліції здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом.

Водночас положеннями п. 11 розділу ІІ Порядку № 260, що прийняте на підставі п. 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою реалізації пп. 3 п. 5 Постанови № 988, позивачу гарантоване право на отримання доплати за службу в нічний час. Реалізація такого права не може бути постановлена у залежність від обмеженого фінансування Департаменту патрульної поліції.

Щодо посилання Департаменту на те, що згідно п. 11 Порядку № 260 грошове забезпечення, виплачене Позивачу у меншому розмірі, ніж належало, може бути виплачено не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

У постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року по справі № 807/363/18 викладено висновок, що перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень, не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що положення статті 233 Кодексу законів про працю України слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати.

З огляду на те, що у спірному випадку Позивачем пред`явлено до Відповідача позовні вимоги про перерахунок та виплату грошового забезпечення, колегія суддів Верховного Суду у справі №807/363/18 прийшла до висновку про необхідність застосування до аналогічних правовідносин положень статті 233 Кодексу законів про працю України, згідно яких у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення належного йому грошового забезпечення без обмеження будь-яким строком.

Дана позиція викладена Верховним Судом викладеній в постанові від 16.12.2021 року по справі №320/2583/21.

Щодо задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

У свою чергу ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

За правилами ч. 1 ст. 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік грошових доходів громадян, які підлягають індексації, додатково визначено в п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782, що набрала законної сили 24 жовтня 2017 року, до вказаної норми права внесено зміни та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Разом з тим факт приведення п. 2 Порядку № 1078 у відповідність до вимог ч. 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» лише 24 жовтня 2017 року не є підставою для позбавлення позивача гарантованого права на нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період проходження служби, що передував прийняттю постанови Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782.

Колегія суддів враховує, що апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції не містить заперечень щодо правильності обчислення загальної суми індексації грошового забезпечення позивача за спірний період.

Відповідач звертає увагу, що до внесення відповідних змін до п. Порядку № 1078 були відсутні підстави для індексації грошового забезпечення позивача.

Разом з тим такі доводи скаржника суперечать положенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», які прямо передбачають, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі - оплата праці (грошове забезпечення).

Заперечення Департаменту патрульної поліції проти задоволення позовних вимог ґрунтуються також на тому, що відповідно до п. 11 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку зазначеному доводу, колегія суддів виходить з того, що предметом правового регулювання Порядку № 260 є визначення порядку виплати грошового забезпечення, зокрема поліцейським, за місцем служби. Він покликаний встановити порядок дій відповідного органу в процесі нарахування і виплати грошового забезпечення і розрахований на регулювання відповідних правовідносин в умовах відсутності спору між їх учасниками.

Як вже зазначалося, Порядок № 260 прийнятий на виконання ст. 95 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2 Постанови № 988, якими Міністру внутрішніх справ України надано право встановлювати саме порядок виплати грошового забезпечення.

Відповідно п. 11 розділу І Порядку № 260 є нормою права, яка визначає порядок (умову) виплату грошового забезпечення (невиплаченого чи виплаченого в меншому розмірі) в безспірному порядку на підставі звернення поліцейського.

Проте, посилання на п. 11 розділу І Порядку № 260 як на норму права, що перешкоджає стягненню невиплачених поліцейському сум грошового забезпечення за період, який виходить за визначені в ньому часі рамки, в судовому порядку колегія суддів вважає необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишаються без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції -залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.03.2022 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя А.В. Суховаров