Справа № 260/9180/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2024 року м. Ужгород№ 260/9180/23
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (89452, Закарпатська область, Ужгородський район, смт. Середнє, вул. Закарпатська, 63, ), третя особа на стороні позивачів: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, третя особа на стороні позивачів: ОСОБА_3 , якою просить: 1) визнати неправомірними дії Середнянської селищної ради щодо відмови у призначенні догляду на непрофесійній основі; 2) зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачів про призначення ОСОБА_3 1988 року народження, мешканця АДРЕСА_3 особою, яка здійснює догляд на непрофесійній основі.

28 листопада 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що є інвалідами першої групи з порушеннями функцій опорно-рухового апарату. Самостійно пересуватись на інвалідних візках без сторонньої допомоги не можуть. Оскільки проживають у сільській місцевості в с. Середнє, то потребують постійного догляду як за ними обома, так і за дворогосподарством у якому проживають. Інших членів сім`ї, які могли б надавати їм допомогу у ним немає. До недавнього часу, приблизно сім місяців тому, їм особисто надавав допомогу їх сусід з будинку АДРЕСА_4 . Оскільки їх дворогосподарства межують між собою, то фактично вони пов`язані спільним побутом. ОСОБА_4 регулярно надавав їм різні послуги по дворогосподарству, обробленні присадибної ділянки, доставці продуктів та інших предметів першої необхідності. Також за потреби за довіреністю, яку вони оформили у сільській раді, він мав можливість звертатися в наших інтересах до різних організацій та установ. Враховуючи ці обставини, вони звернулись до Середнянської селищної ради з клопотанням про призначення їм доглядальника на непрофесійній основі, який міг здійснювати саме Ентоні. Для цієї мети ними було пройдено комплексне медичне обстеження та одержано висновки лікарів про необхідність постійного паліативного догляду. З позицією відповідача у листі від 21.08.2023 року не згідні. Посилання на Постанову в даному конкретному випадку є недоречним, оскільки у нашому зверненні не ставилося питання про призначення компенсаційних виплат, а тільки про призначення доглядальника на безоплатній основі на засадах волонтерства.

Відповідачем або уповноваженим представником відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 28 листопада 2023 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа письмових пояснень у строк встановлений ухвалою суду від 28 листопада 2023 року не подано та не повідомлено суд про причини неподання.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 01 серпня 2023 року (вх. № К-420/01-09) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявою до Середнянської ОТГ Ужгородського району в якій просять організувати обстеження їх житлових умов працівниками соціальної служби Середнянської ОТГ на предмет можливості призначення їм доглядальника з числа осіб, які проживають у найближчому сусідньому будинку АДРЕСА_3 , ( а.с.45).

До заяви надано копії посвідчення інвалідна ОСОБА_1 , пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , висновок № 28/2 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 17 квітня 2023 року, виписки з протоколу ЛКК № 28/1 від 17 квітня 2023 року, (а.с. 45-46).

21 серпня 2023 року Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області листом № 01-29/К-420 повідомила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 23 вересня 2020 року № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі», призначення і виплата компенсації за догляд призначається особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, з числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, (а.с. 8).

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 №2671-VIII (далі - Закон) визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Відповідності до пункту 17 частини 1 статті 1 Закону соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають.

Нормами пункту 10 частини 1 статті 1 Закону визначено, що отримувачами соціальних послуг є особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги.

При цьому складними життєвими обставинами, в розумінні положень пункту 15 частини 1 статті 1 Закону, є обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно.

Чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини, є: похилий вік; часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; інвалідність; бездомність; безробіття; малозабезпеченість особи; поведінкові розлади у дітей через розлучення батьків; ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків із виховання дитини; втрата соціальних зв`язків, у тому числі під час перебування в місцях позбавлення волі; жорстоке поводження з дитиною; насильство за ознакою статі; домашнє насильство; потрапляння в ситуацію торгівлі людьми; шкода, завдана пожежею, стихійним лихом, катастрофою, бойовими діями, терористичним актом, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 11 Закону до уповноважених органів системи надання соціальних послуг належать виконавчі органи міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад.

До повноважень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад, відповідно до частини 4 статті 11 Закону, належать, в тому числі:

-визначення потреб населення адміністративно-територіальної одиниці/територіальної громади у соціальних послугах, у тому числі із залученням надавачів соціальних послуг недержавного сектору, оприлюднення відповідних результатів;

-здійснення заходів для виявлення вразливих груп населення та осіб/сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах;

- забезпечення за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї надання базових соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їхніх потреб, вжиття заходів з надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям шляхом створення мережі надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору та/або залучення надавачів соціальних послуг недержавного сектору (шляхом соціального замовлення, державно-приватного партнерства, конкурсу соціальних проектів, соціальних програм тощо), та/або на умовах договору з уповноваженими органами, передбаченими пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті.

Нормами статті 13 Закону регламентуються поняття, види надавачів соціальних послуг та вимоги до них.

Так, зокрема, згідно з частинами 1-3 статті 13 Закону надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Надавачі соціальних послуг можуть належати до державного, комунального або недержавного секторів.

До надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору належать надавачі соціальних послуг, утворені органами, зазначеними у частині першій статті 11 цього Закону, діяльність яких фінансується за рахунок коштів відповідного бюджету/бюджетів.

До надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону, працівники надавачів соціальних послуг державного/комунального та недержавного секторів та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, забезпечують надання соціальних послуг на професійній основі відповідно до вимог цього Закону.

До працівників надавачів соціальних послуг державного/комунального та недержавного секторів належать фахівці та професіонали (соціальні працівники, фахівці із соціальної роботи, соціальні менеджери та інші) та соціальні робітники.

Кваліфікаційні вимоги до працівників надавачів соціальних послуг, порядок атестації фахівців та професіоналів надавачів соціальних послуг визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, проходять підготовку та перепідготовку у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №430 затверджено Порядок підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності (далі - Порядок №430).

Згідно з пунктом 3 Порядку навчання фізичних осіб основ догляду здійснюється відповідними організаціями за типовою програмою для подальшого надання соціальних послуг з догляду вдома особам, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися

Так, відповідно до пункту 6 Порядку фізичні особи звертаються за місцем проживання/перебування до уповноважених органів із заявою в довільній формі про включення до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі (далі - перелік). Разом із заявою фізична особа, яка планує надавати послуги з догляду, повинна подати копії документа, що посвідчує особу, реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) та документа, що підтверджує реєстрацію місця проживання.

Пунктом 8 Порядку визначено перелік осіб, які можуть надавати послуги з догляду без проходження навчання, але склавши в організації, яка здійснює навчання фізичних осіб, іспит з основ догляду.

Після проходження навчання та/або складення іспиту в організації, яка здійснює навчання фізичних осіб, фізичні особи отримують довідку (пункт 9 Порядку).

Згідно з пунктом 10 Порядку уповноважені органи ведуть облік фізичних осіб, які надають послуги з догляду та мають довідку про проходження навчання та/або складення іспиту, для подальшого залучення їх до надання послуг з догляду.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено право фізичних осіб надавати соціальні послуги з догляду, однак такі повинні бути зареєстровані в уповноважених органах та пройти відповідне навчання.

Окрім того, за приписами частини 6 статті 13 Закону фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг, що, в тому числі є особами з інвалідністю І групи, однак виключно у разі, якщо такі фізичні особи є членом сім`ї отримувача соціальних послуг, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Також до надання соціальних послуг можуть залучатися волонтери відповідно до закону (частина 11 статті 13 Закону).

Інших можливих підстав для надання соціальних послуг фізичними особами норми Закону не передбачають.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону підставою для розгляду питання про надання соціальних послуг надавачами соціальних послуг недержавного сектору (крім соціальних послуг, що надаються за рахунок бюджетних коштів) є подані їм заява, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що 01 серпня 2023 року (вх. № К-420/01-09) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявою до Середнянської ОТГ Ужгородського району в якій просять організувати обстеження їх житлових умов працівниками соціальної служби Середнянської ОТГ на предмет можливості призначення їм доглядальника з числа осіб, які проживають у найближчому сусідньому будинку АДРЕСА_3 .

До заяви надано копії посвідчення інваліда ОСОБА_1 , пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , висновок № 28/2 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 17 квітня 2023 року, виписки з протоколу ЛКК № 28/1 від 17 квітня 2023 року, (а.с. 45-46).

При цьому ОСОБА_3 членом сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не являється, спільно з ним не проживає, спільним побутом не пов`язаний.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року №576 затверджено Порядок надання соціальних послуг особам з інвалідністю та особам похилого віку, які страждають на психічні розлади (далі - Порядок №576).

Цим Порядком врегульовано порядок реалізації права осіб з інвалідністю та осіб похилого віку відповідно до індивідуальних потреб на отримання соціальних послуг, перелік яких визначається класифікатором соціальних послуг, який затверджується Мінсоцполітики, зокрема: соціальних послуг догляду вдома, догляду стаціонарного, денного догляду, паліативного догляду, підтриманого проживання.

Так, згідно з пунктом 5 Порядку №576 для отримання соціальних послуг особа з інвалідністю, особа похилого віку, її законний представник подають заяву про надання соціальних послуг (далі - заява), уповноважена особа органу опіки та піклування (для недієздатних осіб, опікуна яким не призначено або які втратили з ним зв`язок під час дії надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях) - повідомлення про надання соціальних послуг (далі - повідомлення) разом із документами, зазначеними в пункті 8 цього Порядку, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - уповноважений орган) за місцем проживання/перебування особи з інвалідністю, особи похилого віку або до центру надання адміністративних послуг у разі надання соціальних послуг надавачами соціальних послуг державного та комунального сектору, а також недержавного сектору із залученням бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 5-1 Порядку №576 соціальні послуги можуть надаватися екстрено (кризово), в тому числі, під час дії надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.

Надання соціальних послуг екстрено (кризово) здійснюється без урахування положень пунктів 8-11 цього Порядку.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період дії в Україні воєнного стану, суд вважає за можливе застосовувати норми Порядку №576 з врахуванням такого.

Згідно з пунктом 12-1 Порядку №576 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану соціальні послуги стаціонарного догляду, паліативного догляду, догляду вдома, підтриманого проживання надаються особам з інвалідністю, особам похилого віку на підставі заяви про надання соціальних послуг, поданої особою з інвалідністю, особою похилого віку (для дієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена).

Нормами пункту 5-1 Порядку №576 визначено, що у разі отримання уповноваженим органом або надавачем соціальних послуг звернення (письмового або усного) особи з інвалідністю, особи похилого віку про надання соціальних послуг екстрено (кризово) або отримання повідомлення від установ/закладів надання соціальних послуг, соціальних менеджерів, фахівців із соціальної роботи, соціальних працівників або інших уповноважених посадових осіб виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад; закладів охорони здоров`я; установ з надання безоплатної первинної правничої допомоги, центрів з надання безоплатної вторинної правничої допомоги, а також підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, громадських об`єднань, благодійних, релігійних організацій, фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, про необхідність надання таких послуг проводиться оцінка ситуації, в якій перебуває особа з інвалідністю, особа похилого віку. За результатами оцінки складається акт про надання повнолітній особі соціальних послуг екстрено (кризово) за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - акт). Якщо оцінка проводилася надавачем соціальних послуг, до якого особа з інвалідністю, особа похилого віку звернулася безпосередньо, такий надавач протягом одного дня після проведення оцінки інформує про її результати уповноважений орган.

Під час дії на території України або адміністративно-територіальної одиниці надзвичайного або воєнного стану також може забезпечуватися надання екстрено (кризово) таких соціальних послуг: підтримане проживання осіб похилого віку та осіб з інвалідністю, бездомних осіб; догляд вдома; натуральна допомога.

Рішення про надання послуг екстрено (кризово) приймається уповноваженим органом/надавачем соціальних послуг невідкладно та протягом однієї доби забезпечується їх надання.

Відповідно до пункту 7 Порядку №576 оцінювання потреб особи з інвалідністю, особи похилого віку у соціальних послугах проводиться соціальним менеджером/фахівцем із соціальної роботи, у разі перебування особи з інвалідністю, особи похилого віку у надавача соціальних послуг - його соціальним працівником протягом п`яти робочих днів з дати отримання заяви, звернення, повідомлення в порядку, встановленому Мінсоцполітики, із залученням у разі потреби фахівців мобільної мультидисциплінарної команди з охорони психічного здоров`я.

За результатами оцінювання потреб особи з інвалідністю, особи похилого віку в соціальних послугах соціальний менеджер/фахівець із соціальної роботи (у разі перебування особи з інвалідністю, особи похилого віку у надавача соціальних послуг - його соціальний працівник) складає акт оцінки потреб сім`ї/особи та подає уповноваженому органу для прийняття рішення про надання/відмову в наданні соціальних послуг.

Отже, нормами чинного законодавства встановлено, що для визначення потреби особи з інвалідністю І групи у отриманні соціальних послуг підтриманого проживання, догляду вдома або натуральної допомоги уповноважений орган повинен провести оцінку ситуації.

Стаття 20 Закону визначено порядок проведення оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах. Так, зазначеною статтею передбачено, що оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах здійснюється шляхом аналізу документів, фактів та інформації, зібраних під час спілкування з особою/сім`єю та їхнім найближчим оточенням, а також отриманих від юридичних та фізичних осіб у встановленому порядку.

Оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах здійснюють фахівець із соціальної роботи, соціальний працівник, соціальний менеджер. У разі необхідності до оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах залучаються медичні, педагогічні працівники, психологи, реабілітологи, ерготерапевти та інші фахівці.

Оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг.

Порядок оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Судом встановлено, що після надходження до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання соціальних послуг відповідач оцінку ситуації в якій перебувають заявники, як того вимагають законодавчі норми, не здійснив. Натомість повідомив позивачів, що відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 23 вересня 2020 року № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі», призначення і виплата компенсації за догляд призначається особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, з числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, (а.с. 8).

Суд вважає, що відсутність у ОСОБА_3 законних підстав для надання особі з інвалідністю соціальних послуг не може слугувати підставою для відмови такій особі у реалізації передбаченого законом права на отримання таких.

Так, пунктом 6 Порядку №576 визначено, що суб`єктами виявлення осіб з інвалідністю, осіб похилого віку є центри соціальних служб, центри надання соціальних послуг, територіальні центри соціального обслуговування (надання соціальних послуг), інші установи/заклади надання соціальних послуг, зокрема спеціалізовані служби підтримки осіб, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі; соціальні менеджери, фахівці із соціальної роботи, соціальні працівники або інші уповноважені посадові особи виконавчих органів; заклади охорони здоров`я; установи з надання безоплатної первинної правничої допомоги, центри з надання безоплатної вторинної правничої допомоги, а також підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності, волонтери (далі - суб`єкт).

Виявлення осіб з інвалідністю, осіб похилого віку проводиться суб`єктами у процесі виконання ними службових/посадових обов`язків (вжиття заходів реагування на отримані особисті заяви/звернення, телефонні, письмові, електронні, усні повідомлення про осіб з інвалідністю, осіб похилого віку, матеріали в засобах масової інформації).

Суб`єкт у разі виявлення особи з інвалідністю, особи похилого віку інформує про це уповноважений орган за місцем її проживання/перебування шляхом надсилання не пізніше ніж наступного робочого дня заяви, звернення про надання соціальних послуг у письмовій або електронній формі, повідомлення засобами телекомунікаційного, зокрема електронного та телефонного, зв`язку. Не пізніше ніж наступного робочого дня після отримання інформації про виявлення особи з інвалідністю, особи похилого віку уповноважений орган повідомляє її соціальному менеджеру/фахівцю із соціальної роботи, у разі перебування особи з інвалідністю, особи похилого віку у надавача соціальних послуг - його соціальному працівнику для проведення ним оцінювання потреб особи з інвалідністю, особи похилого віку в соціальних послугах.

Підставою для розгляду питання про надання соціальних послуг є повідомлення суб`єкта та/або акт оцінки потреб особи з інвалідністю, особи похилого віку, заява, звернення, повідомлення інших осіб в інтересах осіб з інвалідністю, осіб похилого віку.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що відповідач, як уповноважений орган, після отримання заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність отримання соціальних послуг був зобов`язаний оцінити ситуацію, що склалася, та визначити реальність потреби заявника в отриманні передбачених Законом соціальних послуг, за результатами чого прийняти відповідне рішення.

Крім того, 12 червня 2023 року директором Закарпатського обласного центру соціальних служб повідомлявся голова Середнянської селищної територіальної громади, що до Закарпатського обласного центру соціальних служб 12 липня 2023 року в телефонному режимі звернулися особи похилого віку ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , які потребують денного догляду. Відповідно до укладеного договору від 15.11.2022 року між Середнянською селищною радою, Великодобронською сільською радою та Комунальним закладом "Центр надання послуг" Середнянська селищна рада замовляє, а Великодобронська сільська рада надає соціальні послуги громадянами похилого віку, інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, ( а.с.4).

Поряд з цим, відповідач вказаних дій не вчинив, натомість формально підійшов до розгляду поданої заяви та без проведення оцінки ситуації відмовив у наданні особам з інвалідністю соціальних послуг.

З огляду на що суд вважає таку відмову відповідача протиправною.

З метою належного захисту прав позивачів на отримання передбаченої законодавством соціальної послуги, враховуючи визначені статтею 245 КАС України повноваження суду при прийнятті рішення, суд вважає за необхідне з метою захисту порушеного права зобов`язати відповідача здійснити розгляд поданої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 01 серпня 2023 року заяви (вх. № К-420/01-29 від 04 серпня 2023 року) у встановленому законодавчими нормами порядку.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (89452, Закарпатська область, Ужгородський район, смт. Середнє, вул. Закарпатська, 63, ), третя особа на стороні позивачів: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в наданні соціальних послуг, оформленої листом від 21 серпня 2023 року № 01-29/К-420.

3. Зобов`язати Середнянську селищну раду Ужгородського району Закарпатської області розглянути в порядку, передбаченому законодавством, подану ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву від 01 серпня 2023 року (вх. № К-420/01-29 від 04 серпня 2023 року).

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10 січня 2024 року.

СуддяТ.В.Скраль