Справа № 140/18283/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/18283/23 пров. № А/857/18490/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Довгої О.І., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лавренчука Олександра Володимировича, на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року про повернення позовної заяви у справі №140/18283/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу (головуючий суддя першої інстанції Денисюк Р.С., час ухвалення у письмовому провадженні, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту - 04.09.2023),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 20.09.2022 №2217А Про результати службового розслідування та нарахувати та виплати грошові кошти в сумі, в якій не було здійснено виплату солдату ОСОБА_1 внаслідок накладеного дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року визнано неповажними підстави, вказані у новій редакції позовної заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду. Позовну заяву повернуто позивачу без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представником позивача подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Апелянт вважає, що судом безпідставно не взято до увага той факт, що позивач є військовослужбовцем, порядок обчислення строку дійсно обчислюється у місячний строк з дня ознайомлення з наказом, однак такого ознайомлення не відбулось. У даному випадку до сих пір немає проведення ознайомлення з відповідним оскаржуваним наказом. Тому обчислити спеціальний строк немає від якої дати і відмови не було в частині ознайомлення.

Також вважає, що судом упереджено зроблено висновок, що у жовтні стороні було відомо про наказ, оскільки був укладений договір про надання правової допомоги. Звернення військового до адвоката за правничою допомогою та факт укладення договору не містить обмеження кола питань, а наявний договір не повинен переукладатись в межах нововиявлених питань чи потреб звернення до суду, якщо договір укладався для загального супроводу та надання правничої допомоги в межах різних наявних питань і безстроково.

Судом не взято до уваги, що позивач є діючим військовослужбовцем і здійснює службу в умовах зони бойових дій, а тому самі обставини не дозволяють навіть вчасно мат зв`язок з адвокатом для узгодження дій.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нуіґєш Діані проти Португалії» від 10квітня 2003 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваншґес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року)».

На підставі наведеного, апелянт вважає, що судом було безпідставно та поспішно повернуто позовну заяву без розгляду та в подальшому відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку подання позовної заяви та прийняття її до розгляду, застосувавши норми КАСУ, виключно формально без з`ясування обставин.

З урахуванням наведеного вважає, що ухвала Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 року про повернення позовної заяви у справі № 140/18283/23 року підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 позовну заяву було залишено без руху, оскільки позивач не навів обґрунтованих доводів та не надав доказів, які б вказували на наявність об`єктивних, незалежних від нього обставин, дійсних істотних труднощів та перешкод для звернення до суду за захистом прав, які він вважає порушеними та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду: звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку та надавши відповідні докази на їх підтвердження.

28.07.2023 від представника позивача Лавренчука О. В. надійшла нова редакція позовної заяви (в тому числі примірник для відповідача), у якій просить: поновити строк на оскарження наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 №2217А Про результати службового розслідування; скасувати як незаконний наказ від 20.09.2022 №2217А Про результати службового розслідування; нарахувати та виплати грошові кошти в сумі, в якій не було здійснено виплату солдату ОСОБА_1 внаслідок накладеного дисциплінарного стягнення. Інших документів на усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі судді Волинського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 10.07.2023, на адресу суду не надходило.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем повністю не усунуто недоліки позовної заяви та те, що місячний строк звернення до суду з цим позовом є пропущеним, тривалість пропуску вказаного строку є значною, вказані позивачем у позовних заявах, в яких заявлено про поновлення строку звернення до суду, підстави для поновлення вказаного строку є неповажними, при цьому, жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку позивачем не надано.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 122 частин 1, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин та обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Отже, суд зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Як уже зазначалось вище, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів ( ч. 3 ст. 122 КАС України).

Частиною п`ятою вказаної статті передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предметом позову у вказаній справі є наказ командира Військової частини від 20.09.2022 № 2217А Про результати службового розслідування, а також нарахування та виплата грошових коштів в сумі, в якій не було здійснено виплату солдату ОСОБА_1 внаслідок накладеного дисциплінарного стягнення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спірні відносини пов`язані зі проходженням публічної служби (військової служби), а тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме норми частини п`ятої статті 122 КАС України.

Апелянт вказує на те, що судом безпідставно не взято до увага той факт, що позивач є військовослужбовцем, порядок обчислення строку дійсно обчислюється у місячний строк з дня ознайомлення з наказом, однак такого ознайомлення не відбулось. У даному випадку оскільки до сих пір немає проведення ознайомлення з відповідним оскаржуваним наказом, тому обчислити спеціальний строк немає від якої дати.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне. Як слідує з нової редакції позовної заяви, представник позивача просить поновити строк на оскарження наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 №2217А Про результати службового розслідування, при цьому вказує, що позивач лише у січні 2023 року від свого побратима - іншого військовослужбовця дізнався про наявність наказу від 20.09.2022 №2217А (в межах отримання відповіді на адвокатський запит від 28.12.2022 в іншій справі) та орієнтовно 05.01.2023 отримав копію такого наказу.

Отже, позивач отримав копію наказу командира орієнтовно 05.01.2023, в той же час, даний позов скерований до суду 29.06.2023., тобто порушенням встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України строку.

Щодо доводів апелянта про те, що позивач є діючим військовослужбовцем і здійснює службу в умовах зони бойових дій, а тому самі обставини не дозволяють навіть вчасно мати зв`язок з адвокатом для узгодження дій, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 57 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

З матеріалів справи, зокрема ордеру адвоката Лавренчука О.В. слідує, що договір про надання правової допомоги № б/н укладено 17.11.2022 р.

Вказаний позов подано і підписано адвокатом Лавренчуком О.В. від імені ОСОБА_1 . Також адвокатом підписана і апеляційна скарга.

Жодного доказу на підтвердження об`єктивних обставин ( здійснення служби в умовах зони бойових дій), що унеможливлювали звернення до суду в цей період представником позивача ні у позовній заяві, ні у апеляційній скарзі не наведено ( відповідні рапорти, накази тощо).

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції вірно висновував, що тривалість пропуску вказаного строку є значною, вказані позивачем у позовних заявах, в яких заявлено про поновлення строку звернення до суду, підстави для поновлення вказаного строку є неповажними, при цьому, жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку позивачем не надано, тому у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду необхідно відмовити, а позовну заяву - повернути на підставі частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Водночас апеляційний суд зауважує, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Повернення позовної заяви та надання позивачу права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до суду з такою позовною заявою, не є обмеженням доступу до суду, гарантованого пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лавренчука Олександра Володимировича залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року про повернення позовної заяви у справі №140/18283/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич