Справа № 600/3372/23-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3372/23-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

10 січня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапортів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 18.02.2023, 06.03.2023, 17.05.2023 та щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (Закон № 2232-XII), як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи та відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.09.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.09.2023 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 має право на звільнення з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи та відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Позивач неодноразово подавав рапорти про звільнення за вказаною підставою, до яких додавав усі необхідні підтверджуючі документи, однак відповідачі допустили протиправну бездіяльність щодо не здійснення розгляду таких рапортів та не звільнення позивача з військової служби.

Відповідачі не подали відзивів або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_1 перебуває в складі НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони (військова частина НОМЕР_2 ) Регіонального управління " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

У ОСОБА_1 є рідний брат ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 062499, пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 серії ААМ № 164933 від 17.08.2022.

Згідно із висновком ЛКК № 338 від 14.02.2023 ОКНП "Чернівецької обласної психіатричної лікарні" ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 426 ОКНП "Чернівецька обласна психіатрична лікарня" від 03.03.2023, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, висновок дійсний до 30.06.2023.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.02.2023р. виданою ЖБК № 32, ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_2 , проживають разом за адресою АДРЕСА_1 . Інші особи з позивачем та ОСОБА_2 не проживають.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 03.12.1991, встановлено, що батьки ОСОБА_2 та позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розлучились в 1991 році.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 01.02.2012 в 2012 році мати позивача ОСОБА_4 померла.

25.04.2023 комісією Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради складений акт, який затверджений керівником департаменту соціальної політики міської ради 25.04.2023, про встановлення факту здійснення догляду за громадянами із числа осіб з інвалідністю І чи II групи та особами, які потребують постійного догляду для перетинання державного кордону. Даним актом встановлено, що: "на момент обстеження (16 год. 40 хв.) підтверджено факт здійснення догляду ОСОБА_1 за своїм братом - ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи загального захворювання та згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 426 від 03.03.2023 потребує постійного стороннього догляду.

18.02.2023 позивачем поданий рапорт на ім`я безпосереднього командира, в якому останній просив звільнити його з військової служби на підставі статті 26 Закону № 2232-XII, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Зокрема, у зв`язку з необхідністю в здійсненні постійного догляду за рідним братом ОСОБА_2 , який є інвалідом II групи, та потребує постійного стороннього догляду, за відсутності інших осіб які можуть здійснювати такий догляд.

До вказаного рапорту були долучені нотаріально посвідчені копії підтверджуючих документів, зокрема: нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 28.12.1992р. ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_8 від 17,08.2022р.; нотаріально засвідчена копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 062499; нотаріально засвідчена копія висновку ЛКК № 338 від 14.02.2023р. ОКНП "Чернівецька обласна психіатрична лікарня"; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.02.2023р. виданої ЖБК № 32.

06.03.2023 року позивачем поданий рапорт на ім`я безпосереднього командира, який в порядку підпорядкованості клопотав про приєднання до попереднього рапорту, зареєстрованого за № 755 від 19.02.2023 року, нотаріально засвідченої копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 426 від 03.03.2023 року, виданого ОКНП ЧОДЛ.

Згідно листа Військової частини НОМЕР_2 від 06.07.2023 року повідомлено представника позивача про те, що рапорт військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд - розглянуто.

Звільнення військовослужбовця не погоджено юридичною службою військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим у звільненні солдата ОСОБА_1 - відмовлено. Про рішення командування військової частини НОМЕР_2 проінформований ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що у спірних правовідносинах відповідач допустили щодо нього протиправну бездіяльність, а тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що законні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі поданих рапортів з додатками відсутні, а дії та рішення відповідачів узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача, адже позивачем не надано висновку саме медико-соціальної експертної комісії про необхідність постійного стороннього догляду.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно з пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), у тому числі у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи:

- брат позивача ОСОБА_2 станом на дати подання позивачем вказаних рапортів є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 062499, пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 серії ААМ № 164933 від 17.08.2022;

- брат позивача ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду згідно із висновком ЛКК № 338 від 14.02.2023 ОКНП "Чернівецької обласної психіатричної лікарні" та висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 426 ОКНП "Чернівецька обласна психіатрична лікарня" від 03.03.2023;

- згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ЖБК № 32 від 14.02.2023, ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_2 , проживають разом за адресою АДРЕСА_1 , інші особи з позивачем та ОСОБА_2 не проживають;

- батьки ОСОБА_2 не здійснюють за ним догляд, адже згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 03.12.1991, встановлено, що батьки ОСОБА_2 та позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розлучились в 1991 році, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 01.02.2012 в 2012 році померла мати позивача ОСОБА_4 ;

- актом про встановлення факту здійснення догляду за громадянами із числа осіб з інвалідністю І чи II групи та особами, які потребують постійного догляду для перетинання державного кордону, складеним 25.04.2023 комісією Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради, підтверджено факт здійснення догляду ОСОБА_1 за своїм братом - ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи загального захворювання та згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 426 від 03.03.2023 потребує постійного стороннього догляду.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що на момент звернення до відповідачів із рапортами про звільненні з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, позивач мав право на звільнення з військової служби на вказаній підставі, адже мав необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи, та який за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Водночас, відповідач, з яким погодився суд першої інстанції, зазначає, що підставою для звільнення у випадку позивача є висновок медико-соціальної експертної комісії про необхідність постійного стороннього догляду. При цьому, висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я не може підтверджувати необхідність здійснення постійного догляду за хворим повнолітнім братом, оскільки стосовно підтвердження такого факту уповноваженим органом є інша установа.

Вказані аргументи відповідача та висновки суду першої інстанції ґрунтуються на абзаці 6 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" (Постанова № 413), відповідно до якого військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Колегія суддів не погоджується із вказаними аргументами відповідача та висновками суду першої інстанції.

Так, згідно Постанови № 413 така постанова прийнята, зокрема, відповідно до ст. 26 Закону № 2232-XII.

Аналіз положень ст. 26 Закону № 2232-XII свідчить, що перелік сімейних обставини або інших поважних причин для звільнення з військової служби визначається Кабінетом Міністрів України лише для звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу (п. "в" ч.3 ст.26 Закону № 2232-XII), які проходять військову службу за контрактом та звільняються з військової служби у мирний час (пп. "ґ" п.1 ч.5 ст.26 Закону № 2232-XII), а також які проходять кадрову військову службу та звільняються з військової служби у мирний час (пп. "ґ" п.1 ч.6 ст.26 Закону № 2232-XII).

Разом з цим, перелік сімейних обставин або інших поважних причин за наявності яких звільняються з військової служби під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, чітко передбачений у пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, який не містить положень про те, що перелік відповідних сімейних обставини або інших поважних причин визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, при вирішенні питання чи має військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, право на звільнення з військової служби під час дії воєнного стану з огляду на наявність сімейних обставин або інших поважних причин необхідно встановити чи дотримані умови, передбачені пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, а не Постанові № 413.

У даному випадку, станом на час подання відповідних рапортів про звільнення до відповідачів, позивач мав право на звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, що свідчить про протиправність оскаржуваної бездіяльності відповідачів.

Щодо необхідності захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, колегія суддів зазначає наступне.

Звільнення позивача з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII у контексті спірних правовідносин можливе, якщо станом на дату ухвалення відповідного судового рішення брат позивача матиме статус особи з інвалідністю II групи або особи, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

При цьому, згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 062499, яка підтверджує, що брат позивача є особою з інвалідністю II групи, містить запис про дату чергового переогляду 01.07.2023.

Висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 426 ОКНП "Чернівецька обласна психіатрична лікарня" від 03.03.2023 дійсний до 30.06.2023.

Тобто на дату ухвалення даної постанови відсутні підстави вважати, що брат позивач є особою з інвалідністю II групи та/або потребує постійного стороннього догляду.

З урахування наведеного суд наразі не може зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, а тому у задоволенні позову у цій частині необхідно відмовити.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат ним не понесено, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапортів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 18.02.2023, 06.03.2023, 17.05.2023 та щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану.

Відмовити у задоволенні позову в іншій частині.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.