Справа № 500/6383/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6383/23

12 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі, відповідач -1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач - 2), в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.07.2023 року №63 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсії за віком, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 29.07.1980 року по 25.09.1981 рік, з 02.12.1983 року по 13.02.1984 року, 3 14.02.1984 року по 02.12.1985 року, з 13.01.1986 року по 31.03.1986 року, з 13 жовтня 1986 року по 10.03.1993 року, періоди - з 25.03.2003 року по 11.04.2005 рік, з 11.04.2005 року по 26.05.2006 рік в подвійному розмірі, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.07.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області було розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком з 02.08.2023 року та надано Рішення про відмову у призначенні пенсії. Просить врахувати, що у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 17.07.2023 року №63 зроблена описка в номері трудової книжки позивача, а саме позивачу належить трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_1 30.07.1980 на титульному аркуші якої дійсно не проставлена печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка. Позивач вважає, що у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з посиланням на відповідні накази проведені всі записи, які належним чином скріплені підписами та печатками та які було протиправно не зараховано до страхового стажу позивача. Просить врахувати, що відсутність печатки на титульному аркуші трудової книжки не може бути підставою для виключення таких періодів з трудового стажу, що дає право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві (організації), та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (організації) не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії. Таким чином, на переконання позивача, до його страхового стажу підлягають зарахуванню саме періоди з 29.07.1980 року по 25.09.1981 рік, з 02.12.1983 року по 13.02.1984 року, З 14.02.1984 року по 02.12.1985 року, з 13.01.1986 року по 31.03.1986 року, з 13 жовтня 1986 року по 10.03.1993 року, з 25.03.2003 року по 11.04.2005 рік, з 11.04.2005 року по 26.05.2006 рік, оскільки такі відповідають записам в трудовій книжці позивача, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності якої не встановлено, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, а такі формальні неточності як відсутність печатки на титульному аркуші трудової книжки, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення трудової книжки покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів. Крім цього, на думку позивача, за періоди з 25.03.2003 року по 11.04.2005 рік, з 11.04.2005 року по 26.05.2006 рік, що відносяться до стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, має бути додатково нараховано стаж 4 роки 4 місяці до страхового стажу позивача.

Ухвалою суду від 09.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки на титульному аркуші трудової книжки відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Просить врахувати, що загальний страховий стаж позивача, за наслідками розгляду поданих документів, склав 23 роки 3 місяці 16 днів. Враховуючи те, що у ОСОБА_1 на дату звернення немає необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІУ, вважає, що позивачу у призначення пенсії було правомірно відмовлено, про що відділом перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області складено рішення від 17.07.2023 № 63. Щодо не зарахування періодів роботи до пільгового стажу, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказує, що періоди, які підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає саме підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списками, затверджуваними Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві. Проте, зазначив, що до заяви на призначення пенсії уточнюючої довідки за спірний період надано не було.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що з наявної в матеріалах позову копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 30.07.1980 з`ясовано, що вказаний документ про його трудову діяльність не містить посвідчення її титульного аркуша печаткою підприємства, що свідчить про відсутність у ній необхідних записів. При цьому, зазначив, що позивачем при зверненні до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", додаткові документи визначені Порядком №637 про періоди роботи з 29.07.1980 по 25.09.1981, з 02.12.1983 по 13.02.1984, з 14.02.1984 по 02.12.1985, з 13.01.1986 по 31.03.1986, додані не були. Також, вважає, що є необґрунтованими вимоги позивача щодо зарахування до його страхового (трудового) стажу періоду роботи з 13.10.1986 по 10.03.1993, які органами Пенсійного фонду при розгляді заяви від 10.07.2023 про призначення пенсії за віком враховано в одинарному розмірі, що становить 06 років 04 місяці 28 днів. Враховуючи, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 30.07.1980 хоча й містяться записи про займану ним посаду вагранника і період виконуваної на цій посаді роботи з 25.03.2003 по 11.04.2005 та з 11.04.2005 по 26.05.2006, однак, просить врахувати, що уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637 та виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці, ним до органів Пенсійного фонду не представлено, у зв`язку з чим, на думку представника відповідача-2 відсутні підстави зарахування до страхового стажу для призначення пенсії по одному року.

Судом встановлено, що 10.07.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності дану заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та 17.07.2023 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. З даного рішення вбачається, що страховий стаж позивача становить 23 роки 03 місяці 16 днів при необхідних 30 років. Результат розгляду документів наданих до заяви: до страхового стажу не зараховано періоди роботи по трудовій книжці НОМЕР_3 , оскільки на титульному аркуші трудової книжки відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно з пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Крім цього, порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Держпраці.

Отже, своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 348/1079/17.

Також, суд вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.

У спірному випадку, як про це зазначає відповідач-1 у рішенні від 17.07.2023 року №63 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи по трудовій книжці НОМЕР_3 , оскільки на титульному аркуші трудової книжки відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка, тобто, на думку суду, відповідач - 1 покликається на наявність формальних підстав.

При цьому, суд враховує, що у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 17.07.2023 року №63 зроблена описка в номері трудової книжки позивача, а саме позивачу належить трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_1 30.07.1980 на титульному аркуші якої дійсно не проставлена печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка, а не трудова книжка серії НОМЕР_3 .

Доводи стосовно неврахування записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 зазначено у відзиві на позовну заяву, який подано відповідачем - 2.

Разом з тим, записи, що містяться у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 завірені печатками, та їх зміст не ставиться під сумнів відповідачем при вирішенні питання про призначення пенсії за віком позивача.

Поряд з цим, як слідує з Алгоритму розрахунку пенсії за віком, спірні періоди роботи позивача 29.07.1980 року по 25.09.1981 рік, з 02.12.1983 року по 14.02.1984 року, 14.02.1984 року по 02.12.1985 року, з 13.01.1986 року по 31.03.1986 року не зараховані до страхового стажу позивача, а щодо відомостей, що включають періоди роботи позивача з 25.03.2003 року по 11.04.2005 рік, з 11.04.2005 року по 26.05.2006 рік зазначена кратність - 1 та відсутні відомості у графі "Особливості трудової діяльності".

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Відтак, на думку суду, дії відповідача-1 щодо не зарахування стажу лише через відсутність на титульному аркуші трудової книжки печатки підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка, є протиправними.

Слід зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Разом з тим, на думку суду, у спірному випадку відповідач не перевірив записи у трудовій книжці та поданих довідках, натомість не зарахував спірні періоди роботи позивача без обґрунтованих підстав, пославшись лише на формальні неточності у записах.

Таким чином, на переконання суду, спірне у даній справі рішення про відмову у призначенні пенсії не відповідає вимогам чинного законодавства та є не лише протиправним, але й підлягає скасуванню.

За змістом частини другої ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, врахування суб`єктом владних повноважень правової оцінки спірного питання, наданої судом у рішенні з адміністративної справи, є обов`язком такого суб`єкта при вирішенні питання, з якого звернувся позивач.

Водночас, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає, що відповідача-1 слід зобов`язати повторно розглянути заяву позивача від 10.07.2023 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до частини третьої ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.07.2023 року №63 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 12 січня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49094 );

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.