Справа № 580/11737/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року справа № 580/11737/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення, визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

1907.12.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення від 19.09.2023 №39 про відмову у призначенні пенсії з інвалідності у розмірі пенсії за віком;

визнання протиправною відмови в призначенні їй з 10.01.2023 пенсії з інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.33, ч.2 ст.40 Закону України від 9 липня 2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язання відповідача здійснити з 10.01.2023 призначення та виплату пенсії з інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.33, ч.2 ст.40 Закону України від 9 липня 2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки, страхового стажу в кількості 45 років 9 місяців, довідки про заробітну плату №32 за період з 01.09.1997 до 28.08.2005, доплати за понаднормовий стаж (25 років) в розмірі 25% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 10.01.2023.

Обґрунтовуючи зазначила, що відповідач під час перерахунку її пенсії невірно застосував показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, без урахування збільшення показника середньої заробітної плати та не врахував додатковий стаж 19 років. У грудні 2016 року відповідач безпідставно ототожнив заяву позивачки про перерахунок пенсії з інвалідності ІІ групи із заявою про призначення пенсії з інвалідності у розмірі пенсії за віком. Посилалася на висновки Верховного Суду у постанові від 14.05.2021 у справі №176/2584/15-а, висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18, у постанові від 10.02.2021 у справі №0940/2217/18, від 27.02.2020 у справі №522/22925/16-а.

Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 12.12.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронних листів в їх електронні кабінети.

28.12.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначив, що пенсія з інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи. Відповідно до заяви від 05.12.2005 та поданих документів з 06.09.2005 позивачці призначено пенсію з інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до пункту 2 статті 33 Закону № 1058-IV. На підставі її заяви від 24.03.2008 проведено розрахунок та переведення на пенсію з інвалідності. 19.12.2016 позивачка подала заяву про зміну виду розрахунку - перерахунок пенсії з інвалідності в розмірі пенсії за віком. Томупід час обчислення розміру пенсії з інвалідності до страхового стажу зараховується додатковий стаж - період з дня встановлення інвалідності до досягнення шістдесятирічного віку. При обчисленні пенсії за віком враховується лише відпрацьований страховий стаж, додатковий стаж не враховується. Страховий стаж позивачки становить 26 років 8 місяців 24 дні. Тобто, відсутній понаднормовий стаж 25 років. Тому підстави для перерахунку пенсії позивачки з доплатою за понаднормовий стаж в розмірі 25% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, станом на 10.01.2023 відсутні. Застосування показника середньої заробітної плати, визначеної частиною другою статті 40 Закону № 1058 IV, здійснюється для первинного призначення пенсії та переведення вперше з пенсії з інвалідності на пенсію за віком за умови набуття після призначення пенсії з інвалідності не менш як 24 місяці страхового стажу. Водночас позивачка після призначення пенсії не працювала. Тому для обчислення та виплати пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки також підстави відсутні.

04.01.2024 від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просила задовольнити її позов в повному обсязі. Стверджує, що вона, як непрацюючий інвалід ІІ групи, за її вибором має право на призначення пенсії з інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.ст.27, 28 вказаного вище Закону. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV її загальний страховий стаж з додатковими 19 років складає 45 років 9 місяців 8 днів, понаднормативний стаж станом 10.01.2023 25 років. Відповідач відмовивши призначити пенсію з інвалідності в розмірі пенсії за віком не врахував додаткових 19 років стажу, в результаті чого коефіцієнт стажу і пенсію зменшено в 1,7156 разів, а понаднормовий стаж зменшено з 25 до 6 років.

Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №361302 підтверджується, що позивачці встановлена ІІ група інвалідності.

Довідкою МОУ «Панаєвської школи-інтернату середньої (повної) загальної освіти" від 01.06.2005 №32 підтверджується, що заробіток позивачки, який підлягає врахуванню при обчисленні пенсії, складає: за 1997 рік 6212737,00, за 1998 рік 20910,22, за 1999 рік 31662,93, за 2000 рік 44357,42, за 2001 рік 50843,63, за 2002 рік 92663,65, за 2003 рік 92690,66, за 2004 рік 112433,26, за 2005 рік 104088,48. Зазначено, що довідка видана на підставі розрахунково-платіжних відомостей.

05.12.2005 позивачка звернулася заявою до відповідача, в якій просила призначити їй пенсію з інвалідності.

Протоколом від 09.12.2005 №3448 підтверджується, що позивачці з 06.09.2005 призначена пенсія з інвалідності в розмірі пенсії за віком. Загальний стаж 26 років 8 місяців 22 дні (25.08.2005). Доплата за понаднормативний стаж (за 6 років) становить 13.84000.

У подальшому 19.12.2016 позивачка звернулася заявою до відповідача, в якій просила перерахувати її пенсію.

Відповідно до розпорядження від 21.12.2016 №121139 позивачці перерахована пенсія з інвалідності в розмірі пенсії за віком. Загальний стаж 26 років 8 місяців 22 дні (25.08.2005). Доплата за понаднормативний стаж (за 6 років) становить 42.69000.

Згідно з відомостями форми РС-право станом на 25.12.2023 стаж для розрахунку права на пенсію з інвалідності в розмірі пенсії за віком становить 26 років 8 місяців 24 дні.

10.01.2023 позивачка звернулася заявою до відповідача, в якій просила відповідно до ч.2 ст.33 Закону № 1058-IV призначити їй, як непрацюючій особі з інвалідністю ІІ групи, пенсію з інвалідності в розмірі пенсії за віком. При обчисленні розміру пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 вказаного Закону врахувати середню заробітну плату в Україні за 2020-2022 роки, довідку про заробітну плату за період з 1.07.2000 до 31.08.2005, стаж 26 років 8 місяців та додатковий стаж 16 років 1 місяць (513 місяців страхового стажу), коефіцієнт стажу 0,57713 (42*12) +9)/1200*1,35), розрахований із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, доплату за понаднормовий стаж (22 роки) в розмірі 22% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, станом на 10.01.2023. Пенсію просила призначити з 10.01.2023.

Із автоматизованої системи Черкаського окружного адміністративного суду «Діловодство» суд установив, що на його розгляді знаходилася адміністративна справа №580/1071/23 між тими ж сторонами. Рішенням від 05 червня 2023 року, яке набрало законної сили 13.09.2023, суд адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність відповідача з 10.01.2023 у не прийнятті мотивованого індивідуального акта у формі рішення за заявою позивачки про призначення пенсії з інвалідності у розмірі пенсії за віком. Зобов`язав відповідача повторно розглянути її заяву від 10.01.2023 про призначення пенсії з інвалідності у розмірі пенсії за віком та прийняти мотивоване рішення з урахуванням висновків суду. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 13 вересня 2023 року апеляційну скаргу позивачки залишив без задоволення, а зазначене рішення суду без змін.

Для виконання рішення суду відповідач розглянув заяву позивачки від 10.01.2023 та прийняв рішення від 19.09.2023 №39 про відмову у перерахунку пенсії (далі спірне рішення). У рішенні зазначив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 проведено перерахунок раніше призначених пенсій із використанням показника середньої плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки в розмірі 3764,40грн, величини оцінки одного року стажу в розмірі 1 %. Згідно з документами пенсійної справи позивачці з 06.09.2005 призначено пенсію з інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до п.2 ст. 33 Закону №1058. Відповідно до заяви від 24.03.2008 позивачку переведено на пенсію з інвалідності. 19.12.2016 заявницею подано заяву про перерахунок пенсії з інвалідності в розмірі пенсії за віком. Розпорядженням від 21.12.2016 № 121139 здійснено перерахунок пенсії з інвалідності в розмірі пенсії за віком. Тому для обчислення стажу з урахуванням періоду із дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку підстав немає. Пенсію обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки (3764,40 грн), який згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат, і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові, заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», від 16,02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» збільшено на коефіцієнти 1,17 (з 01,03.2019), 1,11 (з 01.05.2020), 1,11 (з 01.03.2021), 1,14 (з 01.03.2022). Законодавчі підстави для перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 роки і величини оцінки одного року стажу в розмірі 1.35 відсутні. У зв`язку з тим, що позивачка отримує пенсію з інвалідності в розмірі пенсії за віком, перебуваючи на обліку у відповідача, як пенсіонер, право на такий перерахунок відсутнє.

31.10.2023 позивачка повторно звернулася заявою про призначення пенсії з інвалідності в розмірі пенсії за віком, в якій просила надати рішення про виконання вказаного вище рішення суду щодо повторного розгляду її заяви від 10.01.2023.

Відповідач супровідним листом від 21.11.2023 направив позивачці спірне рішення.

Не погоджуючись із застосуванням відповідачем показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки, та не врахуванням додаткового стажу 19 років позивачка звернулася в суд з позовом.

Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з абз.1 ст.1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Стаття два Закону №1788-XII визначає, що за цим Законом призначаються:

а) трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Відповідно до ст.6 Закону №1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Згідно зі ст.7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Суд врахував, що позивачці з 06.09.2005 призначена пенсія з інвалідності в розмірі пенсії за віком. Надалі відповідно до її заяви від 19.12.2016 про перерахунок пенсії прийнято рішення від 21.12.2016 №121139 про її перерахунок. Пенсію обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки (3764,40 грн).

Частиною першою ст. 9 Закону України № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 33 Закону України №1058-IV непрацюючі особи з інвалідністю II групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу у жінок - 20 років, а у чоловіків - 25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно.

Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Згідно з довідкою МСЕК(6ЧК №116072) позивачці вперше III групу інвалідності загального захворювання встановлено з 06.09.2005 у віці повних 44 років, при стажі 26років 8 місяців. Згідно з довідкою МСЕК позивачці вперше II групу інвалідності загального захворювання встановлено з 08.10.2006 у віці повних 45 років, а за довідкою МСЕК серія ААА №361302 з 27.09.2011 II групу встановлено безтерміново.

Станом на дату звернення заявою від 10.01.2023 про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком позивачка мала повних 61 рік, з 2005 року не працює, з 2006 року - непрацюючий інвалід II групи. Страховий стаж за період до 25.08.2005 становить 26 років 8місяців 24 дні. Отже, позивачка має право на призначення пенсії з інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Щодо врахування додаткових 19 років стажу суд урахував.

Статтею 24 Закону України №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Абзацом другим ч.1 ст.26 Закону України №1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Верховний Суду постанові від 14.05.2021 у справі №176/2584/15-а підтримав позицію апеляційного суду про те, що при призначенні пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком враховується також додатковий страховий стаж згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України №1058-IV (з часу встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку).

Врахувавши вказані вище норми законодавства, висновки Верховного Суду та обставини справи, суд дійшов висновку, що згідно з ч.1 ст.24 Закону України №1058-IV додатковий страховий стаж (з часу встановлення інвалідності, а саме з 06.09.2005 до 19.09.2020 досягнення пенсійного віку, а саме повних 60 років) складає 15 років 13 днів. Загальний страховий стаж станом на 10.01.2023 дату звернення заявою) має складати 41 рік 9 місяців 7 днів (26 років 8місяців 24дні + 15років 13днів). Отже, вказаний додатковий страховий стаж підлягає зарахуванню відповідачем. Водночас не обґрунтованими є доводи позивачки та не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зарахування відповідачем до її стажу 19 років 13 днів.

Щодо доплати до пенсії за понаднормативний страховий стаж суд урахував.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Закону України №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп - Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Згідно з ч.3 ст.27 Закону України №1058-IV максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Пунктом 41 розділу XV Прикінцеві Положення Закону України №1058-IV встановлено, що для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Згідно з п.1 Розділу II Прикінцеві та Перехідні положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" він набирає чинності з 1 жовтня 2011 року.

Позивачці вперше пенсія призначена з 06.09.2005, тобто до набрання чинності вказаним вище Законом. Отже, вказана вище норма п.41 розділу XV Прикінцеві Положення Закону України №1058-IV підлягає застосуванню. Оскільки загальний страховий стаж позивачки станом на 10.01.2023 (дату звернення заявою) складає 41 рік 9 місяців 7 днів (26 років 8місяців 24дні + 15років 13днів - додаткового), її понаднормативний стаж становить 21 рік, а не 25 років, як стверджує позивачка. Тому вона має право на збільшення розміру її пенсії за 21 рік понаднормативного стажу. Водночас, оскільки обчислення розміру пенсії відповідно до норм чинного законодавства відноситься до дискреційних повноважень відповідача, суд не може підміняти вказаний державний орган та здійснювати таке обчислення. Тому доводи позивачки, що доплата до пенсії за 25 років понаднормативного стажу має становити 25% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, станом на 10.01.2023 не обґрунтовані, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Позивачка не погоджується із застосуванням відповідачем показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення пенсії. Щодо цього суд урахував.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Згідно з ч.2 ст.40 Закону України №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд, де:

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати. У разі якщо сума страхових внесків визначена платником та/або застрахованою особою, яка є працівником та гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", і сплачена виходячи з суми, що є більшою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), але меншою за фактичну суму заробітної плати (доходу) застрахованої особи, для обчислення пенсії враховується лише та частина суми заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

Позивачка у заяві від 10.01.2023 просила відповідача при обчисленні розміру пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 вказаного вище Закону врахувати середню заробітну плату в Україні за 2020-2022 роки та довідку про заробітну плату за період з 1.07.2000 до 31.08.2005. Відповідач листом відмовив у врахуванні вказаної вище довідки, оскільки довідка під час воєнного стану не може бути перевірена в РФ. Щодо таких обставин суд урахував, що довідка МОУ «Панаєвської школи-інтернату середньої (повної) загальної освіти" від 01.06.2005 №32 підтверджує заробіток позивачки, який підлягає врахуванню при обчисленні пенсії: за 1997 рік 6212737,00, за 1998 рік 20910,22, за 1999 рік 31662,93, за 2000 рік 44357,42, за 2001 рік 50843,63, за 2002 рік 92663,65, за 2003 рік 92690,66, за 2004 рік 112433,26, за 2005 рік 104088,48. Зазначено, що довідка видана на підставі розрахунково-платіжних відомостей. Спростування чи підроблення цих відомостей не підтверджено жодним доказом.

Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачеві пенсії. Також Верховний Суд у постанові від 03.06.2021(справа№ 127/8001/17) підтвердив рішення судів першої та апеляційної інстанцій про необхідність обрахування пенсії позивача з урахуванням наданих довідок без додаткових перевірок чи інших протиправних дій.

Отже, посилання відповідача на неможливість проведення перевірки і врахування вказаної вище довідки при обчисленні пенсії позивачки безпідставні. Вазана довідка підлягає врахуванню відповідачем для обчислення пенсії позивачки.

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.45 Закону України №1058-VI пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права

Отже, пенсія з інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, тобто для вірного обчислення страхового стажу особи, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

Згідно з п.4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України №1058-VI документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Зважаючи, що у заявлених спірних правовідносинах за результатами розгляду заяви про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідач прийняв рішення від 19.09.2023 №39 про відмову у перерахунку пенсії з підстав, що не узгоджуються зі вказаними вище нормами, таке рішення безпосередньо порушує заявлене право на пенсійне забезпечення. Тому суд дійшов висновку, що належним способом повного відновлення порушених прав є визнання його протиправним і скасування.

Оскільки позивачці на дату звернення заявою від 10.01.2023 призначено пенсію з інвалідності в розмірі пенсії за віком, відсутні підстави зобов`язувати відповідача її повторно призначати. Зважаючи, що відповідач порушив її право на належний розмір пенсії з інвалідності в розмірі пенсії за віком, для ефективного способу повного захисту порушеного права позивачки наявні обґрунтовані підстави зобов`язати відповідача перерахувати з 10.01.2023 (дати звернення заявою) пенсію позивачки з інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.33, ч.2 ст.40 Закону України №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2020, 2021, 2022 роки з урахуванням довідки про заробітну плату №32 за період з 01.09.1997 до 28.08.2005, страхового стажу в кількості 41 рік 9 місяців 7 днів (26 років 8 місяців 24дні + 15років 13днів - додаткового), доплати за понаднормовий стаж 21 рік та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині доводи та позовні вимоги не обґрунтовані.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачкою судових витрат зі сплати судового збору за звернення з позовною заявою до адміністративного суду, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 90, 132-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) від 19.09.2023 №39 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) перерахувати з 10.01.2023 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію з інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.33, ч.2 ст.40 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2020, 2021, 2022 роки з урахуванням довідки про заробітну плату №32 за період з 01.09.1997 до 28.08.2005, страхового стажу в кількості 41 рік 9 місяців 7 днів (26 років 8 місяців 24дні + 15років 13днів - додаткового), доплати за понаднормовий стаж 21 рік та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, виготовлене в повному обсязі та підписане 11.01.2024.