Справа № 620/15761/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 січня 2024 року Чернігів Справа № 620/15761/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Соломко І.І., розглянувши у спрощеному позовному провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Квартирно - експлуатаційний відділ м. Чернігова про визнання протиправним та скасування пунктів 8.2, 8.2.2. пункту 8 рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (далі - відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Квартирно - експлуатаційний відділ м. Чернігова ( далі - КЕВ), в якому просить визнати протиправним та скасувати пункти 8.2, 8.2.2. пункту 8 рішення відповідача ''Про затвердження списків громадян, поставлених на квартирний облік'' від 05.10.2023 № 626, яким відмовлено КЕВ у затвердженні спільних рішень житлових комісій про виділення житлової площі та видачу ордерів, у тому числі позивачу та зобов`язати відповідача видати ордер на службову квартиру.

15.11.2023 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Спір у цій справі виник у зв`язку із винесенням Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради рішення, яким відмовлено КЕВ у затвердженні спільних рішень житлових комісій про виділення житлової площі та видачу ордерів, у тому числі позивачу .

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Натомість, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 815/7008/15 (провадження №11-1149апп18), до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зі змісту позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, слідує, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом його прав у сфері саме публічно-правових відносин, адже подання цього позову покликано на поновлення порушених, на думку позивача, його прав на житло.

Суд вважає за необхідне зазначити, що безпосередньо між позивачем та Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради публічно-правові відносини не виникали, оскільки позивач безпосередньо не звертався з будь-якими заявами до відповідача як до суб`єкта владних повноважень, а останній, відповідно, не застосовував свої владні управлінські функції відносно позивача. А відтак, між цими сторонами не виник публічно-правовий спір.

За вказаних обставин, суд вважає, що цей спір позбавлений ознак публічно - правового, оскільки є спором щодо захисту житлових прав, відтак, з огляду на суб`єктний склад учасників спірних правовідносин та предмет спору, такий повинен вирішуватись судом цивільної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 352/536/17 зазначала, що у разі якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Отже, враховуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому суд зазначає, що аналогічний предмет спору розглядався Верховним Судом в порядку цивільного судочинства у справі № 750/614/21.

Відповідно до пункту частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку про закриття провадження у даній адміністративній справі.

Відповідно до положень частини першої статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстав, встановленої пункт 1 частини першої статті 238 цього кодексу, суд повинен роз1яснити позивачеві , до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно з частиною другою статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання про повернення судового збору суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти, розмірі ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України ''Про судовий збір'' передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до частини шостої статті 143 КАС України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Отже, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила і суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 143, 238, 241-243, 290, 291, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя І.І. Соломко