Справа № 420/32109/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ), у якому вона просить суд: - визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в проведенні виплати пенсії їй - ОСОБА_1 , без обмеження загального розміру пенсії розміром у 10 прожиткових мінімумів для осіб що втратили працездатність з 04.04.2023; - зобов`язати ГУ ПФУ провести з 04.04.2023 року нарахування та виплату пенсії їй - ОСОБА_1 , без обмеження її розміром у 10 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона отримує пенсію, як ліквідатор, особа з інвалідністю внаслідок аварії на ЧАЕС згідно статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження.

04.04.2023 року їй здійснено перерахунок пенсії, розмір якої з надбавками склав 36513,47 грн, проте пенсія обмежена у 10 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, а саме 20930,00 грн. Не погодившись із застосуванням обмеження, вона звернулась до ГУ ПФУ із заявою, за результатом розгляду якої відмовлено в проведенні виплати пенсії без обмеження загального розміру пенсії.

Позивачка вважає такі дії неправомірними, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, згідно якого в Законі №796-ХІІ передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій. Тому з огляду на підходи, висловлені Конституційним Судом України у згаданому вище рішенні, обмежувальне тлумачення прав, пільг, гарантій громадян, що захищали Батьківщину від радіаційного впливу внаслідок аварії ЧАЕС, не допускається.

ОСОБА_1 зазначила, що оскільки їй призначено пенсію підставі Закону №796-ХІІ, норми Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI на неї не поширюються.

Позивачка просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі, вирішено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник ГУ ПФУ надав відзив на позов (а.с. 33-36), у якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ). Згідно ч.7 ст.43 цього закону максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасницею ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 року, особою з інвалідністю 2 групи, з 06.06.1996 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст.54 Закону №796-ХІ.

Згідно протоколу рішення ГУ ПФУ №82 від 04.04.2023 позивачці з 01.03.2023 року перераховано пенсію по інвалідності. Підсумок пенсії позивачки склав 36513,47 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 20930 грн. У вказаному рішенні зазначено , що умовами призначення пенсії позивачці є ст.54 Закону №796-ХІ (а.с. 15).

11.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із зверненням за вхід. №33000/П/2600-23, за результатом розгляду якого ГУ ПФУ листом від 03.10.2023 №33492-33000/П-02/8-2600/23 повідомило заявницю, що розмір її пенсії складає 20930 грн, оскільки згідно ст.67 Закону №796-ХІІ максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. У листі вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №796-ХІ (а.с.16-19).

Таким чином, згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та отримує пенсію відповідно до Закону №796-ХІ.

З урахуванням викладеного суд не приймає до уваги відзив ГУ ПФУ поданий по даній справі як такий, що не відповідає встановленим обставинам по справі, оскільки представник відповідача у відзиві посилається на положення Закону №2262-ХІ, яким регламентовані умови призначення та перерахунку пенсії іншим категоріям осіб.

Позивачка, вважаючи дії відповідача щодо обмеження розміру її пенсії протиправними, звернулася до суду з даним позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані докази суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».

В свою чергу, спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Закон №796-ХІІ, яким визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно зв ст.54 Закону №796-ХІІ (в редакції від 01.01.2023 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

При цьому, відповідно до ст. 67 Закону №796-ХІІ (в редакції Законі № 3668-VI від 08.07.2011, №1774-VIII від 06.12.2016), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

При призначенні пенсії 01.03.2023 року розмір пенсії перевищив максимальний. Із врахуванням того, що таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії норми частини 1 ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року за № 3668-VI (далі Закон № 3668-VI) , ГУ ПФУ застосував обмеження десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом № 3668-VI, якій набрав чинності 01.10.2011 року.

Згідно ст.2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону №796-XII, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до абз. 1 п.2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Таким чином, норми Закону №3668-VI стосуються виплат пенсії, призначеної до 01.10.2011, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.

Застереження у п.2 Прикінцевих положень Закону №3668-VI, що обмеження виплати максимального розміру пенсії застосовуються з 01.01.2016. Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI норми є спеціальними, оскільки їх дія розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у справі №360/1428/17 дійшов висновку, що дія положень Закону України 24.12.2015 року №911-VIII щодо визначення максимального розміру пенсії не застосовується до пенсій, що призначені до 1 січня 2016 року. Застереження у пункті 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII, що обмеження виплати максимального розміру пенсії застосовуються з 1 січня 2016 року, означає, що пенсії, які призначені до 1 січня 2016 року та перевищують встановлений максимум, не можуть бути зменшені. Проте, їх перерахунок має відбуватися у відповідності до правил, передбачених абз.2 п.2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668-VI.

Пункт 2 розділу ІІ Закону №3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). На осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст.2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Як наслідок, на осіб, у яких на момент набрання чинності Законом №3668-VI пенсія не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру не поширюються норми п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI, відповідно, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст.2 Законом №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Вищевикладені висновки щодо застосування абз.2 п.2 ст.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI узгоджуються із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постановах від 24.06.2020 по справі №580/234/19 та від 21.12.2021 у справі №580/5962/20.

Крім того, в межах справи №580/234/19 Верховний Суд, аналізуючи п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, розмежував пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом №3668-VI,2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої групи, без застосування до них положень пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Верховний Суд вважає, що такий підхід є непрямою дискримінацією згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України " Про засади запобігання та протидії дискримінації в України", тобто ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст.2 Закону №3668-VI.

Згідно матеріалів даної справи ОСОБА_1 з 1996 року призначено пенсію по інвалідності відповідно до ст.54 Закону №796-ХІ, розмір якої перевищив максимальний внаслідок перерахунку пенсії з 01.03.2023 року. Таким чином, перевищення максимального розміру пенсії стало результатом перерахунку пенсії в період дії загальної норми ч.1 ст.2 Закону №3668-VI.

За вказаних обставин, суд на підставі ч.5 ст.242 КАС України враховує правові висновки Верховного Суду та вважає, що до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати встановлені обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, оскільки перерахунок пенсії з обмеженням граничного розміру пенсії не призвів до зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 , яку вона отримувала до цього. У даному випадку відмова відповідача у незастосуванні обмеження максимальним розміром пенсії за своєю суттю не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 12, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.