Справа № 280/9666/23
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 січня 2024 року Справа № 280/9666/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), третя особа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській від 26.10.2023 №13 з відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та це рішення скасувати;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 ОСОБА_1 період його роботи з 20.03.2000 по 03.01.2001, у зв`язку із чим призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.10.2023 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), оскільки на цей час мав більше 9 років пільгового стажу за списком №1 та більше 25 років загального стажу. Рішенням відповідача від 26.10.2023 №13 у призначенні пенсії позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1, оскільки відповідачем зараховано до нього лише 8 років 0 місяців 0 днів. Не зараховно період з 20.03.2000 по 03.01.2001. Вважає рішення відповідача таким, що порушує його законні права та інтереси, оскільки воно ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

13.12.2023 від третьої особи до суду надійшли пояснення у яких проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. З посиланням на п. 4 Порядку №442, та п.4.2, 4.3 Порядку № 383 зазначили, що 19.10.2023 р позивач зхвернувся за місцем реєстрації до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах. У відповідності до Порядку 22-1 Головнеим управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 26.10.2023 року № 13, яким встановлено встановлено наступне: Вік заявника 51 рік. Страховий стаж особи становить 35 років 05 місяців 1 день. Пільговий стаж особи за Списком №1 складає 8 років 0 місяців 0 днів. Право на пенсію матиме з 06.08.2024 року. Виходячи з вищевикладеного,вважають рішення про відмову в призначення пенсії позивачу було прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

28.12.2023 відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі. Посилається на те, що період роботи позивача з 20.03.2000 по 03.01.2001 не зараховано в пільговий стаж за Списком №1, оскільки відсутня атестація робочого місця. Посилається на неможливість зобов`язання відповідача здійснити зарахування спірного стажу та призначення пенсії, оскільки це буде втручанням в його дискреційні повноваження. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно із ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

05.08.2023 позивачу виповнився 51 рік, що підтверджується його паспортом № НОМЕР_1 - дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.10.2023 ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, що підтверджується відповідною заявою.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.10.2023 №13 у призначенні пенсії ОСОБА_1 було відмовлено. Вік заявника 51 рік. Необхідний страховий стаж відповідно до етапі 114 п.1 частини другої Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"' із змінами становить не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Страховий стаж особи 35 років 5 місяців 1 день. Пільговий стаж особи за Списком №1 складає, 8 років 0 місяців 0 днів. 3а доданими документам зараховано все.

До рішення надано розрахунок стажу, врахованого Відповідачем, згідно із яким до пільгового стажу позивача за списком 1 зараховано 08.09.1994- 19.03.2000Список № 1 - 5 років 6 місяців 14 днів ; 04.01.2001 по 31.12.2003 Список №1- 2 роки 11 місяців 28 днів та 01.01.200414.03.2004Список №1-3 місяці 0 днів. Період з 20.03.2000 по 03.01.2001 до пільгового стажу не зараховано.

Вважаючи дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

З урахуванням викладеного для призначення пенсії з 51-річного віку позивач має мати 9 років стажу за професією, передбаченою Списком №1 та 25 років загального стажу.

Наявність достатньої кількості загального стажу для призначення пенсії згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 відповідачем не заперечується, визнається в рішенні про відмову у призначенні пенсії від 26.10.2023 №13 в розмірі 35 років 5 місяців 1 день.

Із змісту рішення від 26.10.2023 №13 та відзиву на позов вбачається, що відповідачем до пільгового стажу позивача за списком №1 не враховано період роботи з 20.03.2000 по 03.01.2001, що також підтверджується розрахунком стажу, номер ПС: 13, дата звернення 19.10.2023.

Трудовою книжкою позивача НОМЕР_2 (записи 07-09), а також довідкою АТ Запорізький завод феросплавів від 01.08.2023 № 176 про підтвердження пільгового стажу згідно із п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 підтверджується стаж роботи позивача з 08.09.1994 по 14.03.2004, за професією електромонтера, що передбачено Списком №1, розділ ІІІ, підрозділ 2а, 1030200а-1753а затвердженого Постановою КМУ від 11.03.1994 №162; Списком №1, розділ ІІІ, підрозділом 2а, позиція 3.2 а-3, затвердженого Постановою КМУ від 16.01.2003 №36, що становить 09 років 06 місяців 07 днів.

У довідці АТ Запорізький завод феросплавів від 01.08.2023 № 176 про підтвердження наявного трудового стажу позивача за період з 08.09.1994 по 14.03.2004 зазначені накази про атестацію робочого місця позивача за цей період від 20.03.1995 №73А та від 04.01.2001 №2.

У відзиві на позов відповідач, як на підставу правомірності не зарахування до пільгового стажу позивача за списком №1, посилається на п`ятирічний період дії наказів про результати атестації робочих місць.

Враховуючи дати наказів про проведення атестації робочих місць, вказані в довідці АТ Запорізький завод феросплавів від 01.08.2023 № 176, з 08.09.1994 по 14.03.2004 спірний період з 20.03.2000 по 03.01.2001 є періодом, що не покривається п`ятирічною дією наказів про атестацію робочих місць.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами пункту 4 Порядку №442, та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність атестації встановлюється підприємством у колективному договорі, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника (власника) підприємства, організації.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.03.2019 у справі №679/774/16-а, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №442 строків проведення атестації, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Враховуючи вищенаведене, період роботи позивача з 20.03.2000 по 03.01.2001 також мав бути зарахований до пільгового стажу за списком №1 на підставі наказів про атестацію робочих місць від 20.03.1995 №73А та від 04.01.2001 №2.

Крім того, суд звертає увагу, що з розрахунку стажу ОСОБА_1 , номер ПС: 13, дата звернення 19.10.2023, доданого до рішення про відмову у призначенні пенсії, вбачається, що відповідачем до пільгового стажу позивача за списком №1 зараховано за період з 08.09.1994 по 19.03.2000 5 років 6 місяців 12 днів, за період з 04.01.2001 по 31.12.2003 2 роки 11 місяців 28 днів, за період з 01.01.2004 по 14.03.2004 2 місяці 14 днів (а не 3 місяці 0 днів), що разом складає 8 років 8 місяців 24 дні.

За змістом спірного рішення від 26.10.2023 №13 пільговий стаж позивача за списком №1 становить 08 років 0 місяців 0 днів.

З урахуванням періоду роботи з 20.03.2000 по 03.01.2001 в АТ Запорізький завод феросплавів, згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.08.2023 №176, у позивача станом на день звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах наявний пільговий стаж за списком №1 складає 09 років 06 місяців 08 днів (8 років 8 місяців 24 дні + 9 місяців 14 днів), тобто стаж достатній для призначення пенсії з 51-річного віку.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 19.10.2023 та доданих до неї документів, відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу роботи позивача за списком №1 період роботи з 20.03.2000 по 03.01.2001 в АТ Запорізький завод феросплавів та протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Визначаючись щодо дати з якої слід призначити позивачу пенсії, суд зауважує, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивачу 51 роки виповнилось 05.08.2023, а із заявою за призначенням пенсії на пільгових умовах до відповідача він звернувся 19.10.2023, тобто в межах трьохмісячного строку, тому пенсія йому мала бути призначена з 06.08.2023.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку № 22-1, у редакції на час подання заяви про призначення пенсії, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №22-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У зв`язку із чинністю вказаної норми Порядку № 22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, а отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, проте обов`язок виплати пенсії, залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписамист.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 ОСОБА_1 період його роботи з 20.03.2000 по 03.01.2001, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06.08.2023, що є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачами не надано суду доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

За наведених підстав та вказаних правових норм позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. ст.2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код. ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.10.2023 №13 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 ОСОБА_1 період його роботи з 20.03.2000 по 03.01.2001 та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.08.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім грн 88 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова