Справа № 542/2198/23
Суддя: Шарова-Айдаєва О. О.
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/2198/23
Провадження № 2-а/542/1/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

розглянувши в судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2023 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Новосанжарського районного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі також відповідач, ГУНП в Полтавській області), в якій просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04 грудня 2023 року серії БАА № 983553, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн за адміністративне порушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Рух справи

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи з урахуванням особливостей, встановлених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 25 грудня 2023 року (а.с. 15-16).

Аргументи учасників справи

Приймаючи оскаржувану постанову серії БАА № 983553 від 04 грудня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, інспектор поліції виходив з того, що позивачем порушені вимоги п. 2.3 в ПДР України, у зв`язку з тим, що 04.12.2023 о 11 год. 32 хв. він керував автомобілем в смт Нові Санжари по вулиці Центральна, 47, та не користувався засобами пасивної безпеки, а саме: ременем безпеки, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 5 статті 121 КУпАП.

Вказуючи на протиправність оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 у позовній заяві зазначав наступне.

Позивач вказав, що 04 грудня 2023 року о 11 год 30 хв він керував автомобілем ВАЗ 210994-20, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Центральній в смт Нові Санжари, та був зупинений працівником поліції. Зупинивши автомобіль у безпечному місці та увімкнувши аварійні сигнали, він розстебнув пасок безпеки та підготував документи для перевірки, які знаходились у бардачку. Підійшовши до машини, працівник поліції вказав на порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, оскільки останній не був пристебнутий паском безпеки.

Позивач стверджував, що в момент керування транспортним засобом він був пристебнутий паском безпеки, і не погодившись із аргументами працівника поліції, попросив надати йому відеодокази його порушення, на що працівник поліції йому повідомив, що відеодокази надасть після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Поряд з цим, на місці складання постанови працівник поліції не ознайомив ОСОБА_1 з матеріалами справи.

Позивач вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП, оскільки він не порушував пункт п. 2.3 в ПДР, так як він не здійснював керування транспортним засобом, не будучи пристебнутим паском безпеки.

У позовній заяві вказано, що при винесенні даної постанови не були враховані вимоги статті 268 КУпАП, а саме: порушено права позивача на захист, не взяті до уваги пояснення позивача, порушення право на збір та надання ним доказів.

ОСОБА_1 акцентовано увагу на відсутності доказів на підтвердження обставин і фактів, викладених в оскаржуваній постанові. Працівник поліції виніс відповідну постанову без доведення вини водія та без достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, на думку позивача, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04 грудня 2023 року серії БАА № 983553, є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі має бути закритим.

25 грудня 2023 року від ГУНП в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 21-22), за змістом якого представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, з огляду на таке.

Зокрема, вказано, що позивач порушив вимоги ПДР України пункт 2.3 в та був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки. Відповідачем зазначено, що інспектором поліції було роз`яснено водію права та обов`язки та винесено оскаржувану постанову.

Відповідачем наголошено на тому, що порушення правил ПДР позивачем підтверджується відеозаписами з бодікамер поліцейського, з огляду на що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, відповідач наполягав на наявності в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 15 січня 2024 року, учасники справи не з`явились, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином (а.с. 28, 30).

15 січня 2024 року позивач до суду подав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі та задовольнити позов в повному обсязі.

В прохальній частині відзиву на позовну заяву представник відповідача просив розгляд справи провести без його участі (а.с. 22).

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що позивач та уповноважений представник відповідача не з`явились в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, але надали до суду заяви про проведення судового засідання без їх участі, суд вирішив розглядати справу за їх відсутності.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись приписами частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2023 року о 11 год. 32 хв. інспектором СРПП ВП № 3 Полтавського РУП старшим лейтенантом поліції Бистрицьким О.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 983553, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.с. 12).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що старший лейтенант поліції Бистрицький О.Ю. прийшов до висновку про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.3 в ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 5 статті 121 КУпАП, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 04.12.2023 о 11 год. 32 хв. керував автомобілем в смт Нові Санжари по вулиці Центральна, 47, та не користувався засобами пасивної безпеки, а саме: ременем безпеки.

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся з відповідним позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, суд бере до уваги наступне.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, і правопорушення, передбачені частиною п`ятою статті 121 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2.3 в розділу 2 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до частини статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Частиною 2 статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Висновки щодо правозастосування

Отже, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зі змісту оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП у зв`язку із порушенням ним вимог п. 2.3 в ПДР України, а саме: порушення правил користування ременям безпеки, а саме: під час керування транспортним засобом позивач не був пристебнутий ременем безпеки.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуваної постанови, відеофіксація порушення та розгляду справи була здійснена за допомогою нагрудної камери інспектора поліції № 101481450.

На факт відеофіксації відповідач посилається в обґрунтування правомірності своїх дій.

Як вбачається з наданого відеозапису, що є додатком до постанови, на ньому міститься чотири відеофайли: два відеозаписи з назвою 3726Х301087_001087, відеозапис з назвою НОМЕР_2 та відеозапис з назвою НОМЕР_3 .

Суд зазначає, що відеозаписи НОМЕР_4 та video_2023-12-19_11-47-36 розпочинається з того моменту, як працівник поліції підходить до транспортного засобу ВАЗ , держаний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 і який був зупинений працівником поліції.

З зазначених відеозаписів вбачається, що інспектор поліції вказав водію на порушення ним ПДР України в частині не користування останнім паском безпеки під час руху. З цих відеозаписів вбачається, що водії не погодився із порушенням, зазначивши, що був пристебнутий паском безпеки під час руху транспортного засобі та розстібнув його після зупинки автомобіля. На вимогу надати відеодокази керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом без паску безпеки, працівник поліції відповів відмовою.

В подальшому на цих відеозаписах та відеозаписі з назвою video_2023-12-19_11-47-40 зафіксований процес складання оскаржуваної постанови, та процес її вручення ОСОБА_1 .

Поряд з цим, з наданих відповідачем відеозаписів не вбачається, що позивач порушив вимоги п. 2.3 в ПДР України, а саме: керував транспортним засобом, не користуючись при цьому ременем безпеки, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене за частиною 5 статті 121 КУпАП.

З жодного із досліджених відеозаписів не вбачається за можливе встановити той факт, що на ньому зафіксоване порушення п. 2.3 в ПДР водієм транспортного засобу ВАЗ 210994, держаний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки факту керування вказаним автомобілем ОСОБА_1 без паску безпеки не зафіксовано. Відеозаписи, надані відповідачем, починаються після того, як транспортний засіб вже зупинився і припаркувався на вимогу поліцейського.

Тобто, вказаними відеозаписами не підтверджуються доводи відповідача щодо наявності підстав для зупинки автомобіля та порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже в даному випадку відповідачем не доведено, що зупинення транспортного засобу було обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог ПДР України.

Відповідач, як при розгляді справи про адміністративні правопорушення, так і до суду, не надав належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем адміністраивного правопорушення.

Тобто доказ на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення є відсутнім.

В матеріалах справи відсутні докази які б беззаперечно свідчили про те, що позивач керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994, держаний номерний знак НОМЕР_1 , не користувався ременем безпеки та скоїв адміністративне правопорушення зачастиною 5 статті 121 КУпАП.

Доказів вчинення правопорушення (обґрунтовані пояснення, пояснення свідків тощо) відповідачем також не надано до суду, тобто в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач вчинив порушення, за яке передбачена відповідальність згідно з частиною 5 статті 121 КУпАП. Тобто, доказ, на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення, є відсутнім.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на відповідача покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

На підставі вищезазначеного, суд зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірність складання ним постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки у справі немає доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП, у зв`язку з порушенням п. 2.3 в ПДР, то склад цього правопорушення відсутній.

Виходячи з вищевказаного, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог 293 КУпАП та частини 3 статті 286 КАС України, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 139 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивачем за подачу вказаного позову сплачено судовий збір в сумі 536 грн 80 коп., і суд вирішив адміністративний позов задовольнити, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 536 грн 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, б. 83, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 40108630) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 983553 від 04 грудня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, б. 83, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 536 грн 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя О.О. Шарова-Айдаєва