Справа № 620/15680/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року Чернігів Справа № 620/15680/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області (далі також ГУ ПФУ в Івано Франківській області, відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також ГУ ПФУ в Чернігівській, відповідач 3) про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 03.09.1985 по 22.04.1996 при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати позивачу період роботи з 03.09.1985 по 22.04.1996, до стажу роботи при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та здійснити з 29.01.2023 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, проте при призначенні пенсії відповідачами не зараховано до стажу період роботи позивача з 03.09.1985 по 22.04.1996. Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки стаж роботи підтверджується відомостями у трудовій книжки серії НОМЕР_1 від 03.09.1985, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Ухвалою суду від 13.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подали відзиви, у яких просять відмовити у задоволенні позову, оскільки з трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.09.1985 неможливо ідентифікувати назву підприємства на печатці, якою завірена титульна сторінка, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджені наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерств соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110. Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду встановлений ст.122 КАС України.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області відзив не подано.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( частина шоста статті 162 КАС України).

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Доводи пенсійного органу щодо порушення позивачем строків звернення до суду з цим позовом суд до уваги не приймає, оскільки, відповідно до приписів ч. 2 ст. 122 КАС України, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення до суду, який розпочинається з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав та/або охоронюваних законом інтересів.

Разом з тим, спірні в цій справі правовідносини між позивачем і відповідачами виникли з моменту отримання позивачем листів Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у зарахуванні спірного періоду, а саме з 17.08.2023 та від 29.09.2023. Докази, що ГУ ПФУ в Івано Франківській області повідомлялось позивачу про відмову у зарахуванні спірного періоду, відсутні.

Тож, звернувшись до суду з цим позовом 13.10.2023, позивач дотримався вищезазначеного шестимісячного процесуального строку звернення, а тому підстави для залишення без розгляду позовної заяви відсутні.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 29.01.2023 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», що визнається відповідачем у листі від 17.08.2023 № 13706-14203/С-02/8-2500/23 (а.с. 17-18).

Позивач неодноразово зверталась до пенсійного органу зі спірним питанням, проте їй відмовлено у зв`язку з тим, що з трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.09.1985 неможливо ідентифікувати назву підприємства на печатці, якою завірена титульна сторінка що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджені наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерств соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, про що також зазначено ГУ ПФУ в Чернігівській області в листі від 17.08.2023 № 13706-14203/С-02/8-2500/23 (а.с. 17-18).

Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернулась із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788-XII ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( далі Порядок № 637 ).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Приписами статті 56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Суд встановив, що трудова книжка Серія НОМЕР_1 від 03.09.1985, видана на ім`я ОСОБА_1 , містить всі необхідні записи про роботу позивача, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Відтак, стаж роботи позивача підтверджується трудовою книжкою Серія НОМЕР_1 від 03.09.1985.

Щодо посилань відповідачів, як на підставу правомірності прийняття спірного рішення, про неможливість ідентифікувати назву підприємства на печатці, якою завірена титульна сторінка, то суд їх відхиляє, з огляду на таке.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

ГУ ПФУ не врахували, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Крім того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21 лютого 2018 року в справі №687/975/17.

За умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 227/2041/17 та № 686/21006/16-а.

З огляду на наведене, відповідачі дійшли хибного висновку про відсутність підстав для зарахування позивачу до стажу спірного періоду, тому їх дії суд визнає протиправними.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В даному ж випадку, позивач досяг пенсійного віку 28.01.2023, а за призначенням пенсії звернувся 03.02.2023, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Як вже встановив суд, позивач перебуває на обліку та отримує пенсію в ГУ ПФУ Чернігівської області, а отже, перерахунок пенсії позивачу має бути проведений саме ГУ ПФУ в Чернігівській області з 29.01.2023.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 період роботи з 03.09.1985 по 22.04.1996.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 03.09.1985 по 22.04.1996 та здійснити з 29.01.2023 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп), сплачений відповідно до квитанції від 28.08.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп), сплачений відповідно до квитанції від 28.08.2023.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів,14005, ,

Відповідач: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області вул. Січових Стрільців,15 м. Івано - Франківськ, 76018, .

Повний текст рішення виготовлено 12 січня 2024 року.

Суддя І.І. Соломко