Справа № 200/1425/23
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року Справа№200/1425/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Ушенка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

визнати протиправними дії щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії у відповідності до ст. 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці»;

зобов`язати здійснити перерахунок пенсії згідно Закону України «Про престижність шахтарської праці» з 02.06.2022 та зарахувати до страхового і пільгового стажу періоди знаходження на 3-й групі інвалідності з 24.04.2003 по 30.04.2004 і з 01.05.2004 по 30.06.2005.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах (за Списком № 1), яка йому призначена з 02.06.2022 з урахуванням рішення Донецького оружного адміністративного суду від 14.06.2022 у справі № 200/14728/21, з якого вбачається, що він має понад 15 років пільгового стажу. Проте відповідач при здійсненні розрахунку розміру його пенсії неправомірно не застосував положення ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а на його заяву від 11.10.2022 № 2715 про роз`яснення та перерахунок пенсії із застосуванням цих положень Закону відмовив. Також при розгляді його заяви від 11.10.2022 відповідач протиправно, на думку позивача, не врахував до його пільгового і страхового стажу період знаходження на 3 групі інвалідності з 24.04.2003 по 30.04.2004 та з 01.05.2004 по 30.06.2005 у зв`язку із трудовим каліцтвом.

Зазначені дії відповідача стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позов, який вмотивований тим, що позивачу відповідно до чинного законодавства призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно частини 2 статті 114 Закону № 1058, у зв`язку з чим відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії з урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки у позивача відсутні 15 років стажу на підземних роботах за Списком № 1. Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового і пільгового стажу періоду знаходження на 3 групі інвалідності з 24.04.2003 по 30.04.2004 та з 01.05.2004 по 30.06.2005, Головне управління ПФУ в Донецькій області повідомило про відсутність у нього інформації про встановлення/перебування позивача на інвалідності.

Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, з 02.06.2022 отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за Списком № 1).

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.06.2022 у справі №200/14728/21 визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 25.06.2021 № 98 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.06.2021 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як вбачається із вказаного судового рішення, судом встановлено, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджують характер його роботи у періоди з 07.02.2002 по 22.02.2002 на підприємстві ДВАТ Шахта «Південнодонбаська № 3», з 01.12.2009 по 01.03.2010 на підприємстві «Донецькшахтобуд», з 15.07.2010 по 31.10.2010 на підприємстві «Шахтнебудівництво», з 19.07.2011 по 28.12.2011 на підприємстві ТОВ «Гірниче-будівельне підприємство «Вуглебуд», з 01.02.2013 по 28.02.2013 на підприємстві ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», з 01.04.2015 по 31.07.2015 на підприємстві ТОВ «Шахта Свято-Покровська № 3», з 01.08.2016 по 31.03.2021 на підприємстві ТОВ «Шахтобудівельна компанія», що є підставою для включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того судом зазначено, що оскільки згідно трудової книжки позивача після періодів проходження навчання у навчальних пунктах слідувала робота за професією гірника підземного з повним робочим днем у шахті, тому суд дійшов висновку, що періоди роботи з 26.09.1998 по 10.10.1998, з 09.01.1999 по 02.02.1999, з 12.06.1999 по 23.06.1999, з 06.09.1999 по 17.09.1999, з 03.01.2000 по 01.02.2000 та з 01.04.2000 по 28.06.2000 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», з 07.04.2010 по 10.04.2010 на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1.

Також, у справі № 200/14728/21 суд визнав передчасними висновки відповідача про відмову у зарахуванні періодів роботи позивача з 01.08.2004 по 31.10.2004 на підприємстві «Донбасвуглепроходка», з 19.03.2005 по 30.04.2005 та з 01.06.2005 по 30.06.2005 на підприємстві «Донпромбізнес», оскільки порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки за наявності уточнюючої довідки не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Враховуючи зазначене рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/14728/21 позивач 11.10.2022 повторно звернувся до пенсійного органу із заявою №2715 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за результатами розгляду якої і доданих до неї документів, а також з урахуванням правової оцінки Донецького окружного адміністративного суду від 14.06.2022 у справі № 200/14728/21 позивачу з 02.06.2022 призначено пенсію відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Згідно рішення пенсійного органу № 98 від 20.10.2022 страховий стаж (повний) позивача склав 43 роки 09 місяців 27 днів, в тому числі робота за Списком № 1 - 19 років 09 місяців 10 днів.

Листом відповідача від 13.01.2023 № 507-17350/М-02/8-0500/23, наданого на звернення позивача від 08.11.2022 з питання застосування під час призначення пенсії ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при наявності у нього понад 15 років пільгового стажу на підземних роботах, позивача повідомлено про те, що зобов`язання Головного управління щодо розрахунку пенсії з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у рішенні суду відсутні, рішення суду виконано відповідно до покладених зобов`язань.

07.02.2023 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом від 03.03.2023 № 3089-2417/М-02/8-0500/23 відповідач повідомив, що стаж роботи позивача, який зараховано до його пільгового стажу роботи за Списком № 1, становить 14 років 7 місяців 1 день, що не дає йому права на призначення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки він є меншим, ніж передбачено цією статтею (15 років).

Отже, розрахунок пенсії позивача з 02.06.2022 був проведений без застосування положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та, відповідно, аналогічних положень абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі № І-р/2020) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, або за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають особи, визначені наступними абзацами п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є зайнятість особи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці повний робочий день за списком № 1, які затверджені Кабінетом Міністрів України, наявність атестації робочих місць та відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах.

Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового та пільгового стажу періодів знаходження позивача на 3-й групі інвалідності з 24.04.2003 по 30.04.2004 і з 01.05.2004 по 30.06.2005, суд зазначає таке.

Згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

У відповідності до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 5 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Такий же порядок зарахування часу перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання передбачений і п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Згідно правового висновку, сформованого Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від 13.05.2003, виданого Донецьким ПФУ в м. Селидове (номер пенсійної справи 54442), та довідок МСЕК, які були додані позивачем до заяви про призначення/перерахунок пенсії від 11.10.2022, поданої відповідачу, позивач перебував на пенсії по інвалідності 3 групи через трудове каліцтво з 24.04.2003 по 30.04.2004 та з 01.05.2004 по 30.06.2005.

Таким чином, період знаходження позивача на інвалідності внаслідок трудового каліцтва за спірний період складає 2 роки 2 місяці 7 днів і відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути зарахований до його пільгового стажу за Списком № 1 з урахуванням кратності, оскільки ті гарантії, які передбачені чинним законодавством при застосуванні пільгового трудового стажу, залишаються за особою, яка обіймала відповідні посади, передбачені Списком № 1, до того, як відбулося трудове каліцтво або професійне захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.12.2019 у справі № 185/8991/16-а (2-а/185/49/17).

Отже, враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що періоди знаходження позивача на 3-й групі інвалідності з 24.04.2003 по 30.04.2004 і з 01.05.2004 по 30.06.2005 мають бути зараховані відповідачем до страхового та пільгового стажу позивача за Списком № 1 з урахуванням приписів ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що йому не було відомо про знаходження позивача на 3-й групі інвалідності з 24.04.2003 по 30.04.2004 і з 01.05.2004 по 30.06.2005, оскільки, як вже було зазначено, згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від 13.05.2003, виданого Донецьким ПФУ в м. Селидове (номер пенсійної справи 54442), позивач перебував на пенсії по інвалідності 3 групи через трудове каліцтво з 24.04.2003 по 30.04.2004 та з 01.05.2004 по 30.06.2005, а, отже, така інформація знаходилась у розпорядженні пенсійного органу.

Крім того, у заяві про призначення/перерахунок пенсії від 11.10.2022, яка була подана позивачем до пенсійного органу, зазначено, що він був визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи з 24.04.2002 по 15.06.2005 і на підтвердження вказаного надано відповідні довідки МСЕК.

Проте, суд зауважує, що відповідачем зазначена інформація, яка була у нього в наявності на час прийняття рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, і документи, що були надані позивачем у її підтвердження, не були використані в порушення вимог діючого законодавства, яким обумовлені права та обов`язки пенсійного органу при прийнятті рішення про призначення/перерахунок пенсії.

Щодо застосування положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зауважує на такому.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічні положення в аналогічних редакціях містяться в ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Так, ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

З матеріалів справи (в тому числі з трудової книжки позивача, відповідних довідок, пенсійної справи, рішення про призначення пенсії) вбачається, що позивач належав до працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Як вже зазначалось судом, згідно рішення пенсійного органу № 98 від 20.10.2022 страховий стаж (повний) позивача склав 43 роки 09 місяців 27 днів, в тому числі робота за Списком № 1 - 19 років 09 місяців 10 днів, тобто більше 15 років роботи за Списком № 1, що передбачено ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Проте, відповідач, незважаючи на зазначене рішення і достатню кількість років роботи позивача за професією, що передбачена Списком № 1 (19 років 09 місяців 10 днів), листом від 03.03.2023 № 3089-2417/М-02/8-0500/23 на повторне звернення позивача від 07.02.2023 повідомив, що його стаж роботи, який зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №1, становить 14 років 7 місяців 1 день, що не дає йому права на призначення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки він є меншим, ніж передбачено цією статтею (15 років).

При цьому, суд зауважує на тому, що відповідачем, або іншим уповноваженим пенсійним органом будь-яких інших рішень про призначення/перерахунок пенсії, якими був би зменшений раніше зарахований пільговий стаж роботи позивача за професією, що передбачена Списком № 1, з 19 років 09 місяців 10 днів на 14 років 7 місяців 1 день не приймалось. Принаймні таких доказів відповідачем до суду не подано як за власною ініціативою, так і на вимогу суду.

Таким чином, враховуючи те, що судом у даному рішенні визнано право позивача на зарахуванням періодів знаходження на третій групі інвалідності з 24.04.2003 по 30.04.2004 і з 01.05.2004 по 30.06.2005 до його загального і пільгового стажу роботи, - пільгового стажу позивача (19 років 09 місяців 10 днів + 2 роки 2 місяці 7 днів (останні мають бути зараховані до пільгового стажу позивача за Списком № 1 з урахуванням кратності, оскільки ті гарантії, які передбачені чинним законодавством при застосуванні пільгового трудового стажу, залишаються за особою, яка обіймала відповідні посади, передбачені Списком № 1, до того, як відбулося трудове каліцтво або професійне захворювання) достатньо для здійснення перерахунку його пенсії за віком, що призначена на пільгових умовах за Списком № 1, з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 (заява № 38722/02)).

«Ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому з системного аналізу положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Отже, враховуючи зміст листів-відповідей, наданих відповідачем на неодноразові звернення позивача щодо перерахунку його пенсії з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд приходить до висновку, що в даному випадку у відповідача відсутні дискреційні повноваження, оскільки ним виконані всі дії для прийняття відповідного рішення, хоча і з певною службовою недбалістю, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне з метою належного і ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до загального і пільгового стажу позивача періоди його знаходження на третій групі інвалідності з 24.04.2003 по 30.04.2004 і з 01.05.2004 по 30.06.2005 з урахуванням приписів ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і правових висновків суду, викладених у даному рішенні, та здійснити перерахунок його пенсії із застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 02.06.2022, тобто з дати призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і виплатити виниклу у зв`язку з цим заборгованість.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи наведене в сукупності, відповідачем не доведено правомірність своїх дій, які оскаржуються, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 1074,00 грн. відповідно до платіжу №0.0..1 від 29.03.2023.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 1074,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл. Соборна, 3) щодо незарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) до його страхового і пільгового стажу періодів знаходження на 3-й групі інвалідності з 24.04.2003 по 30.04.2004 і з 01.05.2004 по 30.06.2005.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) зарахувати до загального і пільгового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) періоди його знаходження на третій групі інвалідності з 24.04.2003 по 30.04.2004 і з 01.05.2004 по 30.06.2005 з урахуванням приписів ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і правових висновків суду, викладених у даному рішенні.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл. Соборна, 3) щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) у здійсненні перерахунку його пенсії із застосування приписів ст. 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) із застосуванням приписів ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 02 червня 2022 року, тобто з дати призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і виплатити виниклу у зв`язку з цим заборгованість.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1074 (одна тисяча сімдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Ушенко