Справа № 520/29872/23
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

11 січня 2024 року № 520/29872/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (92-га окрема механізованої бригади імені кошового отамана ОСОБА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 03.09.2023 про звільнення його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу), встановленого ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», або, припинення дії контракту (розірвати його), оскільки він не бажає продовжувати подальшу військову службу, звільнити його з військової служби та з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «ґ» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», тобто за власним бажанням для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 03.09.2023 та звільнити його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу), встановленого ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» або припинити дію контракту (розірвати його), оскільки він не бажає продовжувати подальшу військову службу, звільнити його з військової служби та з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «ґ» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», тобто за власним бажанням для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що бездіяльність відповідача щодо не розгляду його рапорту від 03.09.2023 про звільнення його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу), встановленого ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», або, припинення дії контракту (розірвати його), оскільки він не бажає продовжувати подальшу військову службу, звільнити його з військової служби та з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «ґ» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», тобто за власним бажанням для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України) є протиправною та такою, що порушує права. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 30.10.2023 року прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також, представником відповідача зазначено, що безпосередньо весь особовий склад військової частини в складі механізованих військ України, на підставі ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 № 116/1/615т/ ОКП від 24.08.2022, бойовий наказ командира бригади № 34/12/119т від 25.08.2022, на даний час виконують завдання щодо утримання зайнятих районів, рубежів і позицій, відбиття ударів противника, прориву оборони противника, розгрому його військ, захоплення важливих районів, рубежів і об`єктів, в цілому виконують завдання з протидії збройній агресії Російської Федерації за для збереження незалежності та волі народу України, що обмежує доступ до засобів поштового та телекомунікаційного зв`язку в умовах ведення постійних бойових дій та оперативного переміщення. Військова частина забезпечує ведення бойових дій на території 3-х областей - АДРЕСА_1 та не має постійного пункту дислокації. Бойові підрозділи - батальйони, роти - дислоковані на фронті завздовжки більш ніж 700 км, в тому числі на тимчасово окупованих територіях України та знаходяться під постійним вогнем супротивника, що неймовірно ускладнює вчасне складання документів, подання та опрацювання рапортів, повідомлень, будь-яку документальну роботу. Постійні втрати особового складу - загибель, поранення військовослужбовців - вимагають першочергових оперативних дій, що унеможливлює вчасне складання навіть простих довідок. Представником відповідача вказано, що у бойовій обстановці відбулась зміна керівника штабу та керівника фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 . Фінансово-економічна та юридична служба весь час бойових дії перебувають на 2-й лінії оборони на відстані 20 км від лінії зіткнення під постійним обстрілами ворога. Мінімальна відстань до поштового відділення складає 250 км, а зв`язок забезпечується виключно системами Starlink. Враховуючи використання засобів радіо-електоронної боротьби як агресором, так і силами оборони - доступ до системи Е-суд є надскладним в умовах бойових дій. Військова частина НОМЕР_1 жодного дня не провела в ротації (перегрупуванні, відпочинку, відновленні) з дня початку бойових дій 24.02.2022, безперервно та сумлінно виконуючи обов`язок по захисту Батьківщини по даний час. Представником відповідача наголошено, що відповідач не отримав рапорт ОСОБА_1 , що підтверджується журналом реєстрації вхідної кореспонденції.

Представником позивача через канцелярію суду було подано відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідача. При цьому, представником позивача зазначено, що твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки працівник АТ «Укрпошта» не міг вручити лист іншому адресату, ніж військовій частині НОМЕР_1 , що він і зробив 18.09.2023 в м. Чугуїв Харківської області. Вказане підтверджується долученою до позовної заяви роздруківкою з сайту «Укрпошта». Також, цей факт не спростовується поданням до АТ «Укрпошта» скарги на дії її працівників, а також матеріалами відповідного службового розслідування. В той же час, відповідач не долучив жодного листа журналу вхідної кореспонденції на підтвердження відсутності реєстрації. Вірогідніше, рапорт ОСОБА_1 просто знищений. І те, що бригада дислокується в різних місцях країни, то це є причиною для не реєстрації, не розгляду рапортів військовослужбовців, в тому числі безпідставного їх знищення.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

На підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_1 був мобілізований на військову службу, як громадянин України.

Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати висновок службової перевірки Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо недійсності паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 07.05.2002 Дніпровським РВ ДзМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , №27/2022, затверджений Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 28.01.2022; - зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області вилучити з відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби України, з бази даних Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 07.05.2002 Дніпровським РВ ДзМУ УМВС України в Дніпропетровській області, на ім`я ОСОБА_1 , та направити до МЗС, МВС, Національної поліції, Адміністрації Держприкордонслужби, СБУ, Офісу Генерального прокурора, виконавчого комітету Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області інформацію про скасування висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №27/2022 від 28.01.2022 за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 07.05.2002 на ім`я ОСОБА_1 .

Зазначеному позову було надано оцінку в рамках справи №520/8316/22.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 року №520/8316/22 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 7, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49000) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

За даними програми «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)» встановлено, що судове рішення у вказаній справі не було оскаржено в апеляційному порядку.

Приписами ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вказано позивачем, у 2022 році було встановлено, що паспорт громадянина України ОСОБА_1 видано безпідставно та його скасовано.

За результатами розгляду вказаної справи було підтверджено правомірність такого рішення, у зв`язку з чим, на початку 2023 року ОСОБА_1 звернувся до органів Державної міграційної служби України для отримання статусу особи без громадянства.

Відтак, позивачем вказано, що під час проходження військової служби ОСОБА_1 він втратив статус «громадянина України» та подав заяву на отримання статусу «особи без громадянства».

Про вказані обставини, як зазначає ОСОБА_1 , він особисто неодноразово доповідав командиру Військової частини НОМЕР_1 , але жодної реакції з його боку не було.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із рапортом від 03.09.2023 про звільнення його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу), встановленого ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» або, припинення дії контракту (розірвати його), оскільки він не бажає продовжувати подальшу військову службу, звільнити його з військової служби та з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «ґ» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», тобто за власним бажанням для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

Зазначений рапорт отримано у Військовій частині НОМЕР_1 18.09.2023 року, проте до часу звернення до суду він не розглянутий, відповідь на нього не надійшла на адресу позивача та питання про його звільнення не вирішено.

Вважаючи зазначену бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує права, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх прав.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно із частинами 1, 2 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з пп.«ґ» п.3 ч.5 ст.26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

Відповідно до приписів частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення).

Приписами п. 34 Положення визначено, що контракт припиняється (розривається): у день закінчення строку контракту; у день набрання чинності новим контрактом - у разі зміни військовослужбовцем одного виду військової служби на інший; у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України); у день набрання чинності контрактом про навчання у разі вступу особи рядового складу, сержантського та старшинського складу, яка проходить військову службу за контрактом, до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти; у день, що настає після дня смерті (загибелі) військовослужбовця або дня визнання його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим; у день видачі свідоцтва про смерть військовослужбовця на підставі проведеної генетичної експертизи, якщо військовослужбовця не було визнано судом безвісно відсутнім чи оголошено померлим.

Згідно із положеннями п.35 Положення визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):

1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й", "л" та "о" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

Під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період:

після закінчення строку проведення мобілізації та до моменту введення воєнного стану - на підставах, передбачених пунктом 2 (крім підстав, передбачених підпунктами "ґ", "й" та "к") частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) за бажанням військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "ж", "к" пункту 1, а в особливий період (крім строку проведення мобілізації та дії воєнного стану) - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "й" та "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

При цьому, приписами п. 233 Положення передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 234 Положення зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 р. №170 (далі -Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Водночас, суд звертає увагу, що вищевказаними нормативно-правовими актами не встановлено чітких строків розгляду рапорту про звільнення з військової служби.

Відповідно до п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення - звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з п. 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач направив відповідачу рапорт від 03.09.2023 року, який направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача та отримано останнім 18.09.2023 року, що підтверджується роздруківкою з сайту «Укрпошта».

Також, представником позивача у поданій до суду відповіді на відзив вказано, що обставини вручення відповідачу його рапорту працівниками АТ "Укрпошта" підтверджуються доданими до позову доказами та не спростовується поданням до АТ «Укрпошта» скарги на дії її працівників, а також матеріалами відповідного службового розслідування.

Судом встановлено, що направлений на адресу відповідача рапорт про звільнення з військової служби позивачем обґрунтовано пп. «ґ» п.3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок».

Водночас, представником відповідача у поданому до суду відзиві на позов зазначено, що такий рапорт отримано не було, що підтверджується даними журналу реєстрації вхідної кореспонденції. Однак, відповідачем жодних доказів на підтвердження вказаного до суду подано не було.

Отже, станом на дату звернення позивача до суду (22.10.2023 року) відповідачем не розглянуто рапорт позивача про звільнення з військової служби, складений останнім 03.09.2023 року.

Відповідно до абз.4 п.241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Враховуючи вищевикладену норму, слід дійти висновку про те, що за результатом розгляду рапорту військовослужбовця приймається відповідне рішення.

Відтак, судовим розглядом справи встановлено, що позивач звертався до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби, який було направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та було отримано, проте дій щодо розгляду та прийняття відповідного рішення за результатами розгляду такого рапорту вчинено не було.

Під час розгляду справи до суду не було надано доказів розгляду відповідачем рапорту позивача про звільнення з військової служби. Водночас, відповідачем не надано до суду доказів існування законодавчо визначених підстав для нерозгляду рапорту позивача.

Отже, суд приходить до висновку про те, що відповідач не надав суду доказів та не вказав причин, умов та обставин, які б унеможливлювали розгляд рапорту позивача в межах наявних повноважень та відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, відповідачем не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби, та відповідного рішення за результатами розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби відповідачем не було прийнято, тоді як позивачем такий рапорт було направлено на адресу відповідача у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 03.09.2023 про звільнення його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу), встановленого ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», або, припинення дії контракту (розірвати його), звільнення його з військової служби та з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «ґ» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», тобто за власним бажанням для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

В той же час, враховуючи встановлення під час розгляду справи обставин порушення прав позивача, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав останнього є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 03.09.2023 про звільнення позивача з військової служби.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача звільнити його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу), встановленого ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» або припинити дії контракту (розірвати його), оскільки він не бажає продовжувати подальшу військову службу, звільнити його з військової служби та з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «ґ» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», тобто за власним бажанням для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України) суд зазначає, що оскільки рішення Військової частини НОМЕР_1 за результатом розгляду рапорту позивача не приймалося, то у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на їх передчасність та направленість на майбутнє.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 260 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (92-га окрема механізованої бригади імені кошового отамана Івана Сірка) (с. Клугино-Башкирівка,Чугуївський район, Харківська область,63505) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 03.09.2023 про звільнення його з військової служби та Збройних Сил України в зв`язку з порушенням порядку проходження (прийняття на військову службу), встановленого ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», або, припинення дії контракту (розірвати його), звільнення його з військової служби та з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «ґ» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», тобто за власним бажанням для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 03.09.2023 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 03.09.2023 про звільнення з військової служби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.