Справа № 460/4778/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2024 року м. Рівне №460/4778/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 № 03 про відмову у призначенні пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку на 4 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, як особі, яка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи;

зобов`язати відповідача-1 призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на чотири роки у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року починаючи з 28 травня 2022 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що в липні 2021 року, після досягнення віку 55 років, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, проте, відповідач відмовив їй в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначена відмова була оскаржена позивачем до Рівненського окружного адміністративного суду. Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.05.2022 по справі № 460/17765/21 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено повністю. Позивач зазначає, що у вказаному рішенні суду, судом встановлено її право на зниження пенсійного віку на 4 роки, а не на 5 як було заявлено в позові. Надалі, після досягнення 56 років позивач повторно звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки, однак рішенням № 03 від 10.11.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії, оскільки останнім не було взято до уваги період її проживання та роботи в зоні гарантованого добровільного відселення з 01.07.1986 по 03.08.1989. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

31.03.2023 через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що після дослідження документів поданих разом із заявою про призначення пенсії було винесено рішення № 03 від 10.11.2022 про відмову у призначенні пенсії позивачу за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796. Так, позивач є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 4), що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . Зауважує, що період постійного проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 має скласти не менше ніж 4 роки, як передбачено пунктом 2 статті 55 Закону № 796. Вказує, що наданами позивачем документами підтверджується проживання станом на 01.01.1993: в зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років 1 місяця 2 днів та в зоні посиленого радіологічного контролю - 3 роки 4 місяці 4 дні. Тобто, станом на 01.01.1993 у позивача відсутній період проживання чи роботи в зоні посиленого радіоактивного контролю не менше ніж 4 роки. З огляду на наведене, відповідач-1 просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

27.11.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач -2 заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що за принципом екстериторіальності, надані позивачем документи із заявами про призначення пенсії розглядались Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке своїм рішенням відмовило позивачу у призначенні пенсії оскільки, згідно з поданими документами підтверджено факт проживання позивача: в зоні посиленого радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 лише 3 роки 4 місяця 3 дні; в зоні гарантованого добровільного відселення - 2 роки 8 місяців 2 дні . Однак, згідно з наданим посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.12.1994, позивач має статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії. З огляду на наведене, зауважує, що період постійного проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 має складати не менше ніж 4 роки. Звертає увагу суду, що пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, взаємозалік періодів роботи (проживання) в різних зонах небезпеки від радіоактивного забруднення Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачено. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 28.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

31.03.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області одночасно з поданням відзиву на позовну заяву заявлено клопотання про залучення у справі відповідачем 2 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 16.11.2023 залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до участі у справі як другого відповідача.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в смт. Рафалівка Вараського району Рівненської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю до 01.01.2015.

Копією посвідчення Серія НОМЕР_2 , виданого 28.12.1994 Рівненською обласною радою підтверджується, що ОСОБА_1 є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

23.11.2021 позивач вперше звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 5 років, яке передбачене статтею 55 Закону України № 796-ХІІ, однак їй було відмовлено.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.05.2022 по справі № 460/17765/21, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, позовна заява ОСОБА_1 , залишена без задоволення. Вказаним рішенням суду встановлено право на зниження пенсійного віку позивача на 4 роки.

Надалі, 07.11.2022 позивач повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності заяви про призначення пенсії та документи які були надані позивачем до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в у Вінницькій області.

10.11.2022 відповідачем-2 прийнято рішення № 03 про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки останнім не підтверджено факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років (станом на 01.01.1993).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку на 4 років, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII).

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зі змісту оскаржуваного рішення відповідача-2, вбачається, що останнім не заперечується факт наявності мінімального страхового стажу позивача для призначення пенсії.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В примітці до пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (частина друга статті 55 Закону № 796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

В свою чергу, абзацом 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796 передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відтак, суд зауважує, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, як вбачається зі змісту статті 55 вказаного Закону, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання (роботи) в ній особи.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії по досягненню 56 річного віку (у зв`язку з проживанням станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого дрбровільного відселення повні 3 роки) суд враховує, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема потерпілого від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Судом встановлено, та не заперечується сторонами що до заяви про призначення пенсії від 07.11.2022 позивач додала: довідку про періоди проживання в населеному пункті, який віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, видану Коростським старостинським округом № 2 Сарненської міської ради від 08.12.2021 № 13/01-1767; довіду про періоди проживання в населеному пункті, який віднесено до зани посиленого радіоекологічного контролю від 14.05.2021 № 725, видану Виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради; копію посвідчення Серії НОМЕР_1 (4 категорія), виданого 28.12.1994 Рівненською обласною державною адміністрацією.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (частина третя статті 65 Закону № 796-XII).

Копією посвідчення Серії НОМЕР_1 , виданого Рівненською обласною державною адміністрацією, підтверджується, що ОСОБА_1 є громадянкою, яка постійно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 501, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Зазначене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону № 796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 08.05.2018 у справі №708/1022/17, від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при вирішенні даної справи.

Таким чином, Законом № 796-ХІІ та Порядком № 501 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Відтак, надаючи особі посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

За змістом позовної заяви позивач вважає, що наявність у неї статусу громадянина, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та факт проживання в зоні гарантованого добровільного відселення підтверджує її право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 4 роки.

За змістом частин третьої та четвертої статті 15 Закону № 796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Суд зауважує, що довідкою Коростського старостинського округу № 2 Сарненської міської ради від 08 грудня 2021 року № 13/01-1767 підтверджується факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, зокрема, за період з 01 липня 1986 року по 03 серпня 1989 року, що станом на 01.01.1993 складає 3 роки 1 місяць 2 дні.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106 (далі Перелік № 106), село Одринки Сарненського району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Відтак, довідкою № 13/01-1767 підтверджується проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років 1 місяця 2 днів, в тому числі понад 3 роки станом на 01 січня 1993 року.

Враховуючи, що позивач проживала у відповідній зоні в період з 01 по 31 липня 1986 року, то вона має право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки, а також додатково на 1 рік за повних два роки проживання.

Вищевказане підтверджується висновком у рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 20.05.2022 по справі № 460/17765/21, яке залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, відповідно до якого, позивач, за обставиною проживання у селі Одринки Сарненського району Рівненської області в період з 01 липня 1986 року по 03 серпня 1989 року має право на зниження загального пенсійного віку на 4 роки.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, наданими позивачем в сукупності доказами підтверджується факт проживання ОСОБА_2 в зоні гарантованого добровільного відселення повних 3 календарних років станом на 01.01.1993, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 повні роки проживання в такій зоні, але не більше 6 років.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.

Водночас застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 роки.

Як було встановлено судом, довідкою Коростського старостинського округу № 2 Сарненської міської ради від 08 грудня 2021 року № 13/01-1767 підтверджується, що позивач дійсно проживала в селі Одринки Сарненського району Рівненської області, зокрема в період з 01.07.1986 по 03.08.1989, що становить більше трьох років.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106, село Одринки Сарненського району Рівненської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Доказів того, що дана довідка є неправдивою або відкликаною відповідним органом місцевого самоврядування матеріали справи не містять.

Зазначена довідка долучалася позивачем до заяви про призначення пенсії, що не заперечується відповідачем.

З урахуванням наведеного та відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ позивач набув право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки, тобто по досягненню 56 річного віку.

Так, станом на дату звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії 07.11.2022, вона досягнула 56 річного віку та, відповідно, мав право на призначення пенсії за віком, а відтак рішення від 10.11.2022 № 03 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним та підлягає скасуванню.

Пенсія призначається з дня звернення із заявою про призначення пенсії, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (частина перша статті 45 Закону № 1058-IV).

Оскільки позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 07.11.2022, тобто поза межами трьох місяців з дня досягнення нею 56 річного віку, то призначення пенсії має відбутися саме з 07.11.2022 - дати звернення із заявою про призначення пенсії, а не з 28.05.2022 як просить позивач в позовній заяві.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

За правилами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 858,88 грн, а тому судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню в рівних частинах обома відповідачами, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.11.2022 № 03 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на чотири роки у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, починаючи з 07.11.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 214,72 грн (двісті чотирнадцять грн 72 коп).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 214,72 грн (двісті чотирнадцять грн 72 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 січня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7,м. Вінниця,Вінницька обл.,21028, ЄДРПОУ/РНОКПП 13322403)

Суддя О.В. Поліщук