Справа № 500/3777/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/3777/23 пров. № А/857/17177/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Мандзій О.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 11 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області) про відмову їй у призначенні пенсії за віком від 15 травня 2023 року №42;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 10 жовтня 1982 року по 10 грудня 1982 року, з 21 липня 1983 року по 20 вересня 1984 року, з 02 квітня 1986 року по 30 вересня 1987 року, з 01 жовтня 1987 року по 24 липня 1989 року, з 08 лютого 1990 року по 16 жовтня 1990 року, з 01 червня 1993 року по 01 жовтня 1994 року, з 03 січня 1994 року по 21 березня 1994 року, з 01 вересня 1994 року по 02 січня 1995 року, з 03 січня 1995 року по 30 листопада 1995 року, з 05 квітня 1996 року по 24 червня 1996 року, з 25 червня 1996 року по 16 травня 2002 року, 15 грудня 1995 року по 24 червня 1996 року, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 ;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 08 травня 2023 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі № 500/3777/23 ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження позов було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 15 травня 2023 року №42 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 21 липня 1983 року по 20 вересня 1984 року, 02 квітня 1986 року по 30 вересняи1987 року, з 01 жовтня 1987 року по 24 липня 1989 року, з 08 лютого 1990 року по 16 жовтня 1990 року, з 01 червня 1993 року по 01 січня 1994 року, з 03 січня 1994 року по 21 березня 1994 року, з 01 вересня 1994 року по 02 січня 1995 року, з 03 січня 1995 року по 30 листопада 1995 року, з 15 грудня 1995 року по 24 червня 1996 року, з 25 червня 1996 року по 31 грудня 1998 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 травня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Наявність виправлення у році народження на титульному аркуші трудової книжки не може бути підставою для виключення таких періодів з трудового стажу позивачки, що дає їй право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві (організації). У свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (організації) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

В результаті розгляду справи суд прийшов до переконання, що до страхового стажу позивачки підлягають зарахуванню саме періоди з 21 липня 1983 року по 20 вересня 1984 року, 02 квітня 1986 року по 30 вересняи1987 року, з 01 жовтня 1987 року по 24 липня 1989 року, з 08 лютого 1990 року по 16 жовтня 1990 року, з 01 червня 1993 року по 01 січня 1994 року, з 03 січня 1994 року по 21 березня 1994 року, з 01 вересня 1994 року по 02 січня 1995 року, з 03 січня 1995 року по 30 листопада 1995 року, з 15 грудня 1995 року по 24 червня 1996 року, з 25 червня 1996 року по 31 грудня 1998 року, оскільки такі відповідають записам в її трудовій книжці, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності якої не встановлено, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі. Такі формальні неточності, як відсутність дати заповнення трудової книжки, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення трудової книжки покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів.

Разом із тим, суд зазначив, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії. Судом здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ в Донецькій області, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що на титульному аркуші трудової книжки наявне виправлення у році народження позивачки, не засвідчене в установленому порядку, у зв`язку із чим відсутні підстави зарахування до загального страхового стажу спірних періодів роботи для призначення пенсії за віком.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трудової діяльності працювала на різних посадах згідно з відомостями трудової книжки трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15 червня 1979 року.

08 травня 2023 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 15 травня 2023 року №42 ОСОБА_1 у призначені пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивачки становить 11 років 2 місяці 18 днів. До страхового стажу не зараховано згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 15 червня 1979 року періоди роботи з 10 жовтня 1982 року по 10 грудня 1982 року, з 21 липня 1983 року по 20 вересня 1984 року, з 02 квітня 1986 року по 30 вересня 1987 року, з 01 жовтня 1987 року по 24 липня 1989 року, з 08 лютого 1990 року по 16 жовтня 1990 року, з 01 червня 1993 року по 01 жовтня 1994 року, з 03 січня 1994 року по 21 березня 1994 року, з 01 вересня 1994 року по 02 січня 1995 року, з 03 січня 1995 року по 30 листопада 1995 року, з 05 квітня 1996 року по 24 червня 1996 року, з 25 червня 1996 року по 16 травня 2002 року, 15 грудня 1995 року по 24 червня 1996 року, оскільки у трудовій книжці НОМЕР_3 відсутня дата заповнення. Період роботи за 1999-2002 роки зараховано згідно з даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційним судом встановлено, що спір у цій справі стосується незарахування пенсійним органом до страхового стажу позивачки періодів роботи з 10 жовтня 1982 року по 10 грудня 1982 року, з 21 липня 1983 року по 20 вересня 1984 року, з 02 квітня 1986 року по 30 вересня 1987 року, з 01 жовтня 1987 року по 24 липня 1989 року, з 08 лютого 1990 року по 16 жовтня 1990 року, з 01 червня 1993 року по 01 жовтня 1994 року, з 03 січня 1994 року по 21 березня 1994 року, з 01 вересня 1994 року по 02 січня 1995 року, з 03 січня 1995 року по 30 листопада 1995 року, з 05 квітня 1996 року по 24 червня 1996 року, з 25 червня 1996 року по 16 травня 2002 року, 15 грудня 1995 року по 24 червня 1996 року із тих підстав, що на титульному аркуші трудової книжки наявне виправлення у році народження позивачки та не засвідчене в установленому порядку.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як слідує з трудової книжки позивачки ОСОБА_1 працювала на різних роботах в періоди з 10 жовтня 1982 року по 10 грудня 1982 року, з 21 липня 1983 року по 20 вересня 1984 року, 02 квітня 1986 року по 30 вересня 1987 року, з 01 жовтня 1987 року по 24 липня 1989 року, з 08 лютого 1990 року по 16 жовтня 1990 року, з 01 червня 1993 року по 01 січня 1994 року, з 03 січня 1994 року по 21 березня 1994 року, з 01 вересня 1994 року по 02 січня 1995 року, з 03 січня 1995 року по 30 листопада 1995 року, з 05 квітня 1996 року по 24 червня 1996 року, з 25 червня 1996 року по 16 травня 2002 року, а також в період з 15 грудня 1995 року по 24 червня 1996 року отримувала допомогу по безробіттю.

Отже, на переконання апеляційного суду, відомостями трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується стаж роботи позивачки у спірні періоди.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не може нести відповідальність за правильність та належний порядок ведення та заповнення трудової документації, що не може бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи позивачки з підстав неточності заповнення титульного аркушу трудової книжки.

Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію ОСОБА_1 відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для скасування судового рішення немає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі № 500/3777/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк