Справа № 360/1343/23
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1343/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Захарової О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (далі відповідач, УДМС України в Луганській області), з такими вимогами:

1) визнати протиправною відмову відповідача прийняти у позивача декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації;

2) зобов`язати відповідача прийняти у позивача подану нею декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа припинення громадянства російської федерації від 28.09.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 21 листопада 2021 року набула громадянство України на поставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України». На підтвердження набуття громадянства України позивачу було надано відповідну довідку про реєстрацію особи громадянином України та тимчасове посвідчення з терміном дії до 02 листопада 2023 року. Позивач зобов`язалася протягом 2 років припинити громадянство російської федерації відповідно до вимог Закону України «Про громадянство України» та надати документи на підтвердження припинення громадянства російської федерації.

Представник позивача зазначила, що чинна в рф процедура виходу з російського громадянства особами, які мають документи про право на проживання в інших державах, вимагає звернення з цим питанням виключно до консульських установ рф у відповідній країні. Тобто для припинення громадянства російської федерації позивач має подати заяву із відповідними документами до Посольства рф в Україні.

Однак, через початок 24 лютого 2022 року повномасштабного збройного вторгнення російської федерації на територію України було розірвано дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією. Відповідно станом на сьогодні консульські установи рф на території України не функціонують, записатись на прийом до посольства рф в Україні неможливо. Через припинення їхньої роботи подання та отримання будь-яких документів найближчим часом є неможливим. Позивач з об`єктивних причин не може звернутися до уповноважених органів рф із клопотанням про припинення громадянства російської федерації.

Альтернативних способів припинення громадянства рф, в умовах зупинення діяльності російських загранустанов в Україні, російською державою не створено.

Позивачем було подано відповідачеві супровідний лист до декларації, в якому вона виклала обставини та просила прийняти у неї декларацію про відмову від іноземного громадянства для оформлення паспорта громадянина України. Разом із супровідним листом було подано декларацію про відмову від іноземного громадянства (згідно зі зразком, затвердженого Наказом МВС України 16.08.2012 № 715 форма 45), копію відповіді міністерства закордонних справ російської федерації від 20.06.2023 № 16762/кд-гр, роздруківку листування з Генеральним консульством росії у м. Варна.

Від відповідача позивачеві надійшов лист. З відповіді вбачається, що відповідач не визнає за позивачем права на подачу декларації, тому, на думку представника позивача, по суті відповідь є відмовою від прийняття декларації.

Зазначену відмову представник позивача вважає протиправною.

Ухвалою від 13 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від Управління Державної міграційної служби України в Луганській області надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

02.11.2021 рішенням УДМС у Луганській області оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону громадянці рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 02.11.2021 відповідачем на ім`я позивача оформлено довідку № 445-000003217/44 про реєстрацію особи громадянином України (є в матеріалах справи). Довідка видана до паспорта громадянина російської федерації № 75 0170468 виданого 28.06.2014, орган видачі ФМС 77305. 04.10.2023 УДМС у Луганській області на підставі цієї довідки ОСОБА_1 було оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 , терміном дії до 02.11.2023 (є в матеріалах справи). Під час подання заяви про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 подано зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство російської федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства російської федерації.

Відповідач зауважує, що саме на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство і подання документу про припинення іноземного громадянства, виданого уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України.

19 грудня 2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 № 1941-IX (далі Закон № 1941-ІХ).

Умови спрощеного набуття громадянства України визнані Законом № 1941-ІХ, де зазначені окремі категорії громадян, які мають права на набуття громадянства за спрощеною процедурою.

Позивач під норми даного Закону не підпадає, не дивлячись, що цей закон розширює перелік випадків, коли особа має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, як зазначає про це представник позивача. Разом з тим, позивач мав можливість скористуватись цим Законом, отримавши відповідний статус, але ж чомусь не скористувалася.

Відповідач зазначає, що особи, які у визначений період набули громадянство України, та не належать до вказаних вище категорій осіб, не мають законних підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства. Отже, у позивача відсутні правові підстави для подання декларації про відмову від громадянства рф замість документу уповноваженого органу рф про припинення громадянства рф, а тому позивач повинна виконати подане нею зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України. Питання припинення іноземного громадянства відноситься до повноважень компетентних органів іноземної держави. На цей час позивачем не надано підтверджуючих документів про існування незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства та не надано документ про припинення громадянства рф. На законодавчому рівні визначено, що незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури (ст. 1 Закону). Аналіз даної норми підтверджує відсутність існування незалежних від позивача причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства, та дає підстави для висновку, що у позивача відсутнє право та законні підстави для подання декларації, оскільки: - уповноважені органи держави її громадянства рф не приймали у позивача клопотання про припинення іноземного громадянства; - позивачу не було відмовлено у

Відповідач зауважив, що на сьогодні до територіальних органів ДМС надаються довідки про припинення громадянства рф видані третіми країнами, що свідчить про можливість отримання документу про припинення іноземного громадянства. За таких обставин твердження представника позивача не можуть бути визнанні обґрунтованими, є безпідставними та незаконними.

На думку відповідача, неможливо зазначати незалежну від позивача причину неотримання документа про припинення іноземного громадянства, коли позивач до будь-якого консульства рф не зверталася. У позивача інша причина, вона не мала можливості звернутися до консульства рф в Україні, через припинення їх діяльності в Україні. Позивач мала можливість звернутись до консульства рф до 24.02.2022, має можливість звернутись до консульства рф в інших країнах, має можливість набути громадянство за спрощеною процедурою відповідно до Закону № 1941-ІХ.

Відповідач вважає, що позивач не виконала зобов`язання про припинення громадянства рф, зобов`язання надавалось безпосередньо позивачем, тому, на думку відповідача, не правильно перекладати відповідальність особи на державні органи України. Про необхідність подання клопотання про припинення іноземного громадянства до консульства рф позивач розуміла, оскільки особисто, під час оформлення набуття громадянства України надала зобов`язання припинити громадянство рф, яке можливо лише шляхом подання клопотання про припинення іноземного громадянства до консульскої установи рф.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, та на виконання завдань, передбачених законодавством України, права позивача ніяким чином не порушені, а викладені в позовній заяві вимоги адвоката Тарасенко Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, представником позивача 28 листопада 2023 року подана відповідь на відзив, представником відповідача 01 грудня 2023 року подані заперечення (на відповідь на відзив).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою російської федерації та рішенням УДМС України в Луганській області від 02.11.2021 позивач набула громадянство України за територіальним походженням на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», отримала тимчасове посвідчення громадянки України № ОТ035790 та зобов`язалась протягом двох років припинити громадянство з російською федерацією як це передбачено Законом України «Про громадянство України».

На електронне звернення позивача до Міністерства іноземних справ російської федерації надано відповідь від 20.06.2023 № 16762/кд-гр, в якій зазначено, що у зв`язку із заявою про вихід з російського громадянства позивач вправі звернутися в російські закордонні установи в країні постійного мешкання (в Україні) після поновлення їхньої діяльності або в російську закордонну установу в третій державі за наявності у позивача документа, що підтверджує дозвіл повноважного органу іноземної держави на проживання в даній державі. Як правило, таким документом є дозвіл на проживання в іноземній державі як дозвіл місцевої влади на постійне проживання, не пов`язане з наданням тимчасового притулку або здійсненням трудової чи навчальної діяльності.

На електронний запит позивача до Генерального консульства росії у м. Варна надано відповідь від 07.07.2023, в якій зазначено, що процедура оформлення виходу з громадянства рф в спрощеному порядку здійснюється за місцем мешкання заявника. Таким чином обов`язковим документом для надання в консульство є дозвіл на проживання в країни перебування (дозвіл на проживання у Болгарії). Документ про тимчасовий захист не є видом на проживання та не може бути прийнятий до розгляду. Також проінформовано, що органами, які відповідають за оформлення виходу із громадянства в загальному порядку є територіальні підрозділи МВС росії.

Позивач 28.09.2023 подала до УДМС у Луганській області декларацію про відмову від іноземного громадянства російської федерації у зв`язку з існуванням незалежних від неї причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства російської федерації.

УДМС в Луганській області листом від 05.05.2023 № 6301.6.2.-8175/63.3-23 позивачу повернуто декларацію про відмову від іноземного громадянства без розгляду у зв`язку з відсутністю законодавчих підстав для її подання.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2235-III громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням статті 6 Закону № 2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 2235-ІІІ особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону № 2235-III іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, відповідно до частини першою статті 1 Закону № 2235-III зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Згідно з частиною восьмою статті 8 Закону № 2235-III особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2235-III декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2235-III іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 9 Закону № 2235-III однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців). Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2235-III незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (Порядок).

Зазначений Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Разом з тим, відповідно до статті 19 федерального Закону «Про громадянство російської федерації», вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території російської федерації, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи в загальному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього федерального закону. Вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього федерального закону.

Суд зазначає, що стаття 32 Закону, яка визначає прядок подання заяв з питань громадянства російської федерації, встановлює наступне. Заява з питань громадянства російської федерації подається за місцем проживання заявника: a) особою, яка проживає на території російської федерації, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ; б) особою, яка проживає за межами російської федерації і не має місця проживання на території російської федерації, - дипломатичне представництво або консульська установа російської федерації, що знаходяться за межами російської федерації.

Відповідно до статті 35 Закону розгляд заяв стосовно громадянства російської федерації поданої особою зазначеною в пункті б частини 1 статті 32 Закону та прийняття рішення про прийняття до громадянства російської федерації чи про вихід з громадянства російської федерації в спрощеному порядку здійснюється в строк до шести місяців з дня подання заяви і всіх необхідних документів оформлених належним чином.

Суд враховує, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Кількома наступними Указами продовжено строк дії воєнного стану, який діє станом і на час розгляду цієї справи.

Водночас, всі дипломатичні відносини з російською федерацією розірвано.

В матеріалах справи міститься лист відповідача, направлений у відповідь на супровідний лист позивача, яким було повідомлено про відсутність у позивача підстав для подання декларації про відмову від громадянства іноземної держави.

У позовній заяві вказано, що через початок 24 лютого 2022 року повномасштабного збройного вторгнення російської федерації на територію України було розірвано дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією. Відповідно станом на сьогодні консульські установи рф на території України не функціонують, записатись на прийом до посольства рф в Україні неможливо. Через припинення їхньої роботи подання та отримання будь-яких документів найближчим часом є неможливим.

Крім того, матеріали справи свідчать, що листом Міністерства закордонних справ російської федерації у відповідь на звернення позивача було повідомлено про неможливість подання клопотання про припинення громадянства російської федерації позивача у інший спосіб, окрім як до дипломатичного представництва чи консульської установи російської федерації на території України. Вказані обставини, як зазначає позивач, послугували підставою для подання ним до відповідача разом із супровідним листом, в якому наведено обставини наявності об`єктивних причин відсутності можливості звернення до уповноважених органів іноземної держави із клопотанням про припинення громадянства такої держави, декларації про відмову від іноземного громадянства.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону №2235-III невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (у даному випадку 6 місяців) є прямо встановленою підставою для подання декларації про відмову від іноземного громадянства (пункт 2 частини другої статті 9 Закону № 2235-III).

У зв`язку з чим, суд вважає, що позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства, а тому дії відповідача щодо повернення декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства, оформлені листом від 26.10.2023 № К-27/6/4401/3.3/93-23, слід визнати протиправними.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує, що УДМС в Луганській області, вирішуючи питання щодо прийняття декларації позивача, в листі від 26.10.2023 обмежилося лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняло декларацію та не надало мотивованої відмови позивачу в прийнятті такої декларації.

Тобто, відповідач не розглянув по суті звернення позивача, не надав жодної оцінки підставам подачі нею декларації та протиправно зобов`язав її подати документ, неможливість отримання якого по суті і стала підставою для подачі такої декларації. Тобто, відповідачем фактично не прийнято жодного рішення за результатами розгляду декларації ОСОБА_1 .

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

При обранні способу захисту прав позивача у даному випадку суд враховує приписи статті 245 КАС України та зазначає таке.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі № 804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі № 826/11251/18.

Суд зазначає, що в даній справі відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, з урахуванням позиції суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача, з урахуванням наявності у відповідача дискреційних повноважень, в даному випадку буде зобов`язання УДМС у Луганській області повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 від 28.09.2023 про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду та прийняти відповідне рішення.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з корегуванням способу захисту порушених прав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн, що підтверджено квитанцією про сплату.

З огляду на те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Оскільки представником позивача відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено суду про подання доказів, на підставі яких суд має встановити розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд не здійснює розподіл таких судових витрат.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 12, ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, оформлену листом від 26.10.2023 № К-27/6/4401-23/4401.3.3/93-23, у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Луганській області розглянути звернення ОСОБА_1 від 28.09.2023 щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням висновків суду, та прийняти відповідне рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Луганській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова