Справа № 620/16782/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року м. Чернігів Справа № 620/16782/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 13.11.2023 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною відмову командування в/ч НОМЕР_1 , що полягає в бездіяльності щодо розгляду рапорту про звільнення від 24.09.2023 заступника командира 2-го стрілецького батальйону майора ОСОБА_1 на підставі пп. ''г'' п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України ''Про військовий обов`язок та військову службу'', у зв`язку з тим, що обоє з подружжя проходять службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- зобов`язати командира в/ч НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення від 24.09.2023 заступника командира 2-го стрілецького батальйону майора ОСОБА_1 на підставі пп. ''г'' п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України ''Про військовий обов`язок та військову службу'', у зв`язку з тим, що обоє з подружжя проходять службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років та звільнити позивача з військової служби.

Свої вимоги мотивує тим, що всупереч встановлених вимог, відповідач не розглянув його рапорт про звільнення, чим порушив права та законні інтереси позивача.

Ухвалою судді від 15.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити з огляду на те, що в/ч НОМЕР_1 права ОСОБА_1 не порушувала. Крім того, довідка про проходження дружиною позивача служби отримана 21.09.2023. Однак, на думку відповідача, оскільки 10.04.2022 дружина позивача народила дитину, то вона має право перебувати у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що ставить під сумнів перебування на службі ОСОБА_2 .

Розглянувши подані документи і матеріали, суд враховує такі обставини.

15.06.2019 ОСОБА_1 з Міністерством оборони України було укладено Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу (а.с. 6-7).

З 18.07.2019 позивач проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 у званні «майор» (а.с. 8-14).

10.04.2022 у позивача та гр. ОСОБА_2 народилась спільна дитина (а.с. 15 зворот).

29.04.2022 між позивачем та гр. ОСОБА_3 укладено шлюб, про що видано відповідне свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с. 15).

Відповідно до довідки від 21.09.2023 №1996 дружина позивача з 20.09.2023 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 (а.с. 14 зворот).

Враховуючи наведене, 24.09.2023 ОСОБА_1 подав командиру в/ч НОМЕР_1 рапорт щодо клопотання перед вищим командуванням про звільнення з військової служби у запас за частиною п`ятою пункту 3 підпункту «г» статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину до 18 років). Да рапорту позивач додав відповідний пакет документів (а.с. 16-17).

Вказаний рапорт отриманий представником відповідача 10.10.2023, однак відповідь на нього надана не була (а.с. 17 зворот).

У зв`язку з наведеним, представник позивача 16.10.2023 до в/ч НОМЕР_1 подав запит, у якому просив повідомити про результати розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту (а.с. 18).

Листом від 24.10.2023 за №6487 в/ч НОМЕР_1 повідомила, що за результатами розгляду рапорту позивача буде прийнято рішення в терміни, відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с. 19).

Оскільки в установлені строки відповідач рапорт не розглянув, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджений Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Згідно із пунктом 260 Положення №1153/2008 під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.

Підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) здійснюється на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Порядок звільнення врегульований пунктами 233-243 Положення № 1153/2008.

Пунктом 233 Положення № 1153/2008 закріплено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 2 пункту 14.10 розділу XIV «Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період» Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170), звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Згідно із абзацом 13 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Відповідно до пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

З аналізу наведеного слідує, що спеціальним законодавством України чітко врегульовано порядок звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії особливого періоду. І норми Закону України «Про звернення громадян», на які покликався відповідач у своєму листі від 24.10.2023, на спірні правовідносини не поширюються.

Зокрема, рапорт особи про звільнення передається по команді в порядку підпорядкування прямому командиру, який здійснює його розгляд та, за наявності підстав, направляє документи на звільнення військовослужбовців безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. За відсутності відповідних підстав командир зобов`язаний надати обґрунтовану відмову в задоволенні поданого рапорту.

Разом з тим, рапорт позивача від 24.09.2023 про звільнення з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ в/ч НОМЕР_1 не розглянула, оскільки ні документи на звільнення ОСОБА_1 з військової служби, ні обґрунтована відмова у задоволенні цього рапорту відповідачем не оформлені.

Жодних доказів на спростування вищезазначеного відповідач до суду не надав.

Вказане свідчить, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення його з військової служби.

Разом з тим, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

За таких обставин, оскільки відповідач рапорт позивача про звільнення із поданими документами належним чином не розглядав, суд не може зобов`язати його прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби. Більш того, оскільки позивач має старше офіцерське звання, звільнення його зі служби має здійснюватися відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення №1153/2008 (командиром корпусу та командувачем військ оперативного командування і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них).

Враховуючи наведене, позовні вимоги мають бути задоволені частково шляхом визнання протиправної бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту позивача і зобов`язання в/ч НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 24.09.2023 та прийняти відповідне рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов має бути задоволений частково.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 24.09.2023 відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 24.09.2023 відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу» та прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 січня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Суддя С.В. Бородавкіна