Справа № 160/19695/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс "Самара" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при прийняті спірного рішення відповідач протиправно виходив з того, що позивачем не було подано звітної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік.
24.08.2023 від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що ним було проведено аналіз баз даних ДПС України та наданих ТОВ АПК «Самара» документів для підтвердження на 2023 рік статусу платника єдиного податку четвертої групи, а саме: до 20.02.2023 позивачем не було подано до контролюючого органу звітну декларацію для підтвердження на 2023 рік статусу платника єдиного податку четвертої групи.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
При вирішення спору суд виходить з наступного.
Основними видами статутної діяльності господарства є 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Позивач зазначає, що для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» направив 16.02.2023 до ГУДПС податкову звітність:
Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначаються Податковим кодексом України.
Пунктом 16.1 статті 16, п. 36.1 ст. 36, п.38.1 ст. 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до Закону України від 28.12.2014 № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (набрав чинності з 01.01.2015) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).
Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України передбачено, що юридична особа може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Водночас, як визначає підп. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, можуть мати четверту групу платника єдиного податку: юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
За п. 294.1 ст. 294, пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік. Платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Згідно п. 46.1, п. 46.5 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
За вимогами підп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року:
загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.
Наказом Міністерства фінансів України 19.06.2015 № 578 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 24 листопада 2022 року № 394) затверджено податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи з додатками.
Для юридичних осіб при поданні загальної, загальної нової або уточнюючої загальної податкової декларації у рядку 1 загальної частини податкової декларації зазначаються одночасно дві відмітки: «Загальна» та «Звітна» / «Загальна нова» та «Звітна нова» - при поданні загальної / загальної нової податкової декларації; «Уточнююча загальна» та «Уточнююча» - при поданні уточнюючої загальної податкової декларації.
Залежно від типу декларації у рядку 1 проставляються відмітки навпроти обраного типу декларації
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку (п. 299.2 ст. 299 ПК України).
За п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;
6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті.
Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.
Податковим органом вказано, що позивачем до 20.02.2023 не було подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік.
Суд зазначає, що позивачем було виконано вимоги пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України та подано не пізніше 20 лютого поточного року за місцем розташування земельних ділянок податкові декларації як загальну звітну податкову декларацію, так і звітну податкову декларацію.
Враховуючи, що позивач використовує земельні ділянки, які знаходяться в межах однієї територіальної громади, він повинен подати разом із загальною звітною податковою декларацією, лише одну звітну податкову декларацію, зміст якої є ідентичним.
Натомість звітна податкова декларація була подана з технічними помилками, відмічено помилково у самій декларації і у відомості про наявність земельних ділянок до неї графу «Загальна».
Разом з тим доказом підтвердження помилки є розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання, який містить правильну позначку «звітна».
Наявна помилка у деклараціях не заважає їх ідентифікації, не викривлює показники.
В подальшому позивачем додатково подано звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік ще 14.03.2023.
Суд вважає, що в даному випадку не слід встановлювати для позивача відповідальність у вигляді виключення з реєстру та позбавлення статусу платника єдиного податку через технічну помилку у своєчасно поданих деклараціях у той час як помилки були самостійно виявлені платником та не впливають на податкові показники.
Як вбачається з матеріалів справи Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не надсилалася позивачу у строки встановлені Податковим кодексом України відмова у прийнятті звітності поданої 16.02.2023 року, а тому податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік не можуть вважатися такими, що не прийняті. Анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу передбачене, у разі коли платником не подано податкову звітність.
За приписами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №39 від 17.08.2023.
Відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення відноситься до основних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.1,ч.2 ст. 16 КАС України).
Відповідно до ч.1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частин 1,2, 4, 5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно ч.1. ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За визначенням п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Між ТОВ «Агропромисловий комплекс «Самара» (Клієнт) і адвокатом Норочевським Олександром Олександровичем (Адвокат) 03.08.2023 був укладений договір про надання правничої допомоги, за яким Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.
До зазначеного вище гонорару включено:
розробка позиції у справі, підготовка та подання Адвокатом до суду позовної заяви;
участь Адвоката, як повноважного представника Клієнта, у всіх судових засіданнях у зазначеній справі, незалежно від їх кількості, включаючи, за необхідності, ознайомлення з матеріалами справи, збирання та подання доказів, письмових заяв, клопотань, пояснень та міркувань з усіх питань, що розглядається;
у разі потреби, представництво Клієнта у цій справі в судах апеляційної та касаційної інстанцій.
Зазначений гонорар оплачується Клієнтом на користь Адвоката поетапно у міру виконання доручення таким чином: одним або декількома платежами протягом десяти календарних днів з моменту підписання цього Додатка шляхом безготівкового перерахування на банківський рахунок Адвоката.
За правилами частин 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто, суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.
Матеріали справи не містять квитанцію про сплату позивачем гонорару адвоката, отже не можливо визначити яку суму фактично витрачено на правничу допомогу.
Матеріали справи не містять акту/звіту про виконану роботу із зазначенням витраченого часу на неї, що позбавляє можливості дослідити у повній мірі питання співмірності витраченого часу на виконання відповідних робіт з представництва інтересів ТОВ АПК «Самара» у суді першої інстанції.
До попереднього розрахунку вартості робіт включено до вартості послуг складання інших процесуальних документів, які ще не написано, та представництво інтересів в суді першої інстанції, в той час як справа розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Суд погоджується із запереченнями відповідача, оскільки заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є непідтвердженим. Представником позивача протиправно включено до таких витрат участь адвоката у судових засіданнях, підготовка відповіді на відзив та письмові пояснення.
Дана справа є справою незначної складності і розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, більшість наданих до позовної заяви документів є в наявності у позивача, а отже не потребували багато часу для їх знаходження і витребування у інших осіб, обґрунтування позовних вимог займає фактично 1 аркуш, обсяг матеріалів є невеликим і підготовка даної справи не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
З огляду на викладене, враховуючи заперечення відповідача суд приходить до висновку, що витрати позивача на правничу допомогу можуть бути зменшені та підлягають частковому відшкодуванню, а саме в сумі 5000,00 грн. що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.
Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 1073,60 грн. і 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона