Справа № 320/3913/20
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року м. Київ № 320/3913/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Мелітопольської міської ради; 2. Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради

треті особи: 1. Головне управління Регіональної статистики України; 2. Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); 3. Головне управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач/ ОСОБА_1 ) з позовом до Мелітопольської міської ради (далі - відповідач-1), Відділу реєстрації Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради (далі - відповідач-2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Регіональної статистики України, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, в якому просить суд (з урахуванням уточненого адміністративного позову):

- визнати незаконним внесення державним реєстратором запису №0024634 від 18 лютого 2014 року до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №0024634 від 18 лютого 2014 року про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №3024634 від 20 лютого 2020 року про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Журавель В.О.) від 22.05.2020 відкрито провадження у справі.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 03.10.2023 №949/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2023 справа розподілена судді Жуковій Є.О.

06 листопада 2023 року зазначену справу фактично передано судді Жуковій Є.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в жовтні 2002 року позивач була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця в м. Мелітополі. 16.03.2004 позивачем подано заяву про зняття її з податкового обліку. Після чого податковим органом було проведено відповідну перевірку за наслідками якої складено довідку від 07.12.2005 №17-221//403. У зв`язку із чим вважає, що її господарська діяльність в якості фізичної особи-підприємця фактично припинена. 07.02.2020, після заблокування карткового рахунку державним виконавцем, позивач дізналася про існування виконавчого провадження з примусового виконання податкової вимоги про сплату боргу від 07.02.2019 №Ф-1286-56-У. З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дізналася, що існує реєстраційний запис №0024634 від 18.02.2014 про внесення її в якості фізичної особи-підприємця. Для зупинення подальшого незаконного нарахування боргових зобов`язань 20.02.2020 позивачем подано заяву до державного реєстратора про припинення підприємницької діяльності.

Вважає, що її права порушені внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису №0024634 від 18.02.2014 та подальшого взяття її на облік органом статистики 19.02.2014.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2020 у відповідачів витребувано: належним чином засвідченні копії реєстраційної справи ОСОБА_1 ; належним чином засвідченні документи, на підставі яких вносилися реєстраційні записи до Єдиного державного реєстру відомостей щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , відомості про надходження та вирішення заяви позивача про припинення підприємницької діяльності.

05 серпня 2020 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради надійшов відзив на позов та матеріали реєстраційної справи ОСОБА_1 .

Відповідач 2 проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на наступне. 17.10.2002 ОСОБА_1 було подано заяву про реєстрацію підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. 21.10.2002 виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради здійснено державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Для скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності до відділу державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності виконавчого комітету Мелітопольської міської ради не було надано відповідних документів. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №575/5 «Про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» зареєстрованого в Мінюсті 13.04.2012 за №569/20882, державним реєстратором відділу реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та легалізації об`єднань громадян Реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області згідно відомостей інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 18.02.2014 щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було здійснено включення відомостей про фізичну особу-підприємця з відміткою, про те що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним про що свідчить запис №0024634 в ЄДР. 20.02.2020 позивачем надано документи для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, про що свідчить запис №3024634. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Правом надання відзиву на позовну заяву відповідно до вимог ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідач 1 не скористався.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 прийнято справу №320/3913/20 до провадження судді Жукової Є.О.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6-7).

З довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру вбачається, що реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 є НОМЕР_1 (а.с.7).

З довідки про місце проживання від 18.10.2002, виданої головою квартального комітету №157 Мелітопольської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресоою: АДРЕСА_1 (а.с.73 зв.с.)

21 жовтня 2002 року Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради зареєстровано ОСОБА_1 в якості фізичної особи-підприємця, реєстраційний запис №02140811Ф0040089, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (а.с.74).

16 березня 2004 року позивачем подано заяву про зняття її з податкового обліку як платника податків.

22 вересня 2005 року позивачем подано заяву про проведення перервірки.

07 грудня 2005 року Мелітопольською об`єднаною державною податковою інспекцією Запорізької області складено довідку на закриття №17-221//403, за результатами позапланової документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджету та державних цільових фондів приватного підприємці ОСОБА_1 (а.с.12-14).

З 16 липня 2009 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить відмітка про реєстрацію місця проживання в паспорті (а.с.7).

Державним реєстратором відділу реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та легалізації об`єднань громадян Реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області згідно відомостей інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 18.02.2014 щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було здійснено включення відомостей про фізичну особу-підприємця з відміткою, про те що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним про що свідчить запис №0024634.

20 лютого 2020 року позивачем до відповідача 2 подано заяву про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням (а.с.86).

Не погоджуючись з правомірністю включення відомостей щодо неї, як фізичної особи-підприємця, та записом №0024634 від 18.02.2014, позивач звернулася із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року №755-IV регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

З 01 липня 2004 року розпочав функціонування Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

До 01 липня 2004 року реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності здійснювалась на підставі Закону України «Про підприємництво».

Так, відповідно до ст.8 Закону України «Про підприємництво» від 7 лютого 1991 року №698-XII, було передбачено, що громадяни, які мають намір здійснювати підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, подають реєстраційну картку встановленого зразка, яка є водночас заявою про державну реєстрацію, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів і документ, що засвідчує внесення плати за державну реєстрацію. Органам державної реєстрації забороняється вимагати від суб`єктів підприємницької діяльності додаткові документи, не передбачені цим Законом. Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності проводиться за наявності всіх необхідних документів за заявочним принципом протягом не більше п`яти робочих днів. Органи державної реєстрації зобов`язані протягом цього терміну внести дані з реєстраційної картки до Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності та видати свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка з проставленим ідентифікаційним кодом (для юридичних осіб), який надається органам державної реєстрації органами державної статистики, або ідентифікаційним номером фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно приписів вищевказаної норми Закону, відповідальність за відповідність чинному законодавству установчих документів, що подаються для проведення реєстрації, несе власник (власники) або уповноважені ним органи, які подають документи для реєстрації суб`єкта підприємництва.

Також вказаною статтею Закону передбачено і умови та порядок скасування державної реєстрації, а саме, скасування державної реєстрації здійснюється за заявою власника (власників) або уповноважених ним (ними) органів чи за особистою заявою підприємця -громадянина.

Як було зазначено вище, Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року №755-IV набрав чинності з 01 липня 2004 року.

Відповідно до ч.2 ст.18 цього Закону, для державної реєстрації включення відомостей про фізичну особу-підприємця, зареєстровану до 1 липня 2004 року, відомості про яку не містяться в Єдиному державному реєстрі, подається заява про державну реєстрацію включення відомостей про фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру.

Згідно з п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 01 липня 2010 року №2390-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними (п.4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону).

Відповідно до п.7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, спеціально уповноважений орган з питань державної реєстрації протягом місяця з дати завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, передає відомості про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи),які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців.

Уповноважені органи протягом місяця з дня отримання від спеціально уповноваженого органу з питань державної реєстрації відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, проводять звірення даних реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), що ведуться ними, з даними Єдиного державного реєстру. За результатами звірення уповноважені органи подають спеціально уповноваженому органу з питань державної реєстрації відомості з відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо) про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеного звірення уповноважені органи оприлюднюють у спеціалізованих друкованих засобах масової інформації та/або на відомчих веб-сайтах відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких на дату завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не включені до Єдиного державного реєстру.

Згідно із п.8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення», після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів(базданих реєстрів ,журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою проте, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Згідно з до п.9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, порядок утворення, а також завдання та повноваження тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій встановлюються спеціально уповноваженим органом з питань державної реєстрації.

Так, відповідно до п. 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 01 липня 2010 року № 2390-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», Міністерством юстиції України було видано наказ №575/5 від 12.04.2012 «Про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Пунктом 5 наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №575/5 передбачено, що державні реєстратори юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повинні забезпечити включення до ЄДР відомостей про невключених суб`єктів на підставі аналітичної інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Таким чином, строки включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01.07.2004, визначені пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI, підлягали застосуванню виключно у випадках самостійного подання ними реєстраційних карток державному реєстратору.

Судом з матеріалів справи встановлено, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань містяться відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (дата державної реєстрації: 21.10.2002, дата запису: 18.02.2014, номер запису: 0024634. Місцезнаходження фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_3 ).

Крім того, встановлено, що оскаржуваний реєстраційний запис з`явився на підставі реєстраційної дії «включення відомостей про фізичну особу підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним», яка вчинена державним реєстратором 18.02.2014.

При цьому, позивач стверджує, що державну реєстрацію проведено без її згоди, що вона вважала припиненою свою діяльність в 2005 році після проведення перевірки податковим органом та видачі відповідної довідки, що вона ніколи не вчиняла дій щодо реєстрації, як підприємця, не заповнювала та не подавала до реєстраційної картки і документів, передбачених Законом № 755-ІV, Законом № 2390- ІV. За адресою, вказаною в реєстрі: АДРЕСА_3 , не проживає з липня 2009 року.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , виданого Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 23.12.1996, позивач з 16.07.2009 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що не співпадає з адресою місце знаходження фізичної особи-підприємця (позивача), зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, тому доводи позивача в цій частині суд приймає до уваги.

Суд зазначає, що 25.04.2014 набрав чинності Закон України від 25.03.2014 №1155-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру» (далі - Закон № 1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР. До того ж Законом № 1155-VII виключено пункти 2-4 і 7-9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI.

З пояснювальної записки до проекту Закону № 1155-VII вбачається, що Закон № 2390-VI має низку прогалин, що негативно впливає на права та законні інтереси суб`єктів господарювання. Зокрема, Законом № 2390-VI не встановлені кінцеві терміни передачі тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями державним реєстраторам юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відомостей про суб`єктів господарювання, які не включені до ЄДР, а також включення державними реєстраторами таких відомостей до ЄДР. З огляду на зазначене робота тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій, а також процес включення може затягнутись на невизначений час. Водночас на законодавчому рівні не визначено механізм включення до ЄДР відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за їх зверненнями (у разі якщо відомості про них ще не передані тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями державним реєстраторам або з будь-яких обставин не включені державними реєстраторами до реєстру за результатами виконання Закону № 2390-VI). Ураховуючи, що проведення будь-якої реєстраційної дії, передбаченої Законом № 755-IV, можливо лише щодо юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких містяться в ЄДР, суб`єкти господарювання до моменту їх включення не можуть: зареєструвати зміни до своїх установчих документів та змінити відомості про себе; припинити свою діяльність; отримати виписку, витяг, довідку з ЄДР.

Також у пояснювальній записці до проекту Закону № 1155-VII указано, що реалізація Закону № 2390-VI на практиці виявилась частково неможливою з огляду на таке: 1) за результатами звірення даних відомчих реєстрів (бази даних реєстрів, журнали реєстрації, обліку тощо) органів статистики, державної податкової служби та Пенсійного фонду України з даними ЄДР до тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій передано відомості про: 561 089 юридичних осіб, які не включені до ЄДР, в 74 886 з яких відсутні відомості про коди об`єктів адміністративно-територіального устрою України; 492 808 фізичних осіб - підприємців, які не включені до ЄДР, у 177 376 з яких відсутні відомості про коди об`єктів адміністративно-територіального устрою України. Зазначене унеможливлює ідентифікацію територіальної належності таких суб`єктів господарювання та включення до ЄДР за місцезнаходженням юридичної особи та за місцем проживання фізичної особи - підприємця відповідно до статті 5 Закону № 755-IV; 2) прийняття рішення тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями щодо вибору відомостей, які отримані від різних уповноважених органів та підлягають включенню до ЄДР, в разі якщо юридична особа/фізична особа - підприємець має однаковий код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків, але при цьому відомості про її місцезнаходження/місце проживання та дату реєстрації не збігаються, у більшості випадків носить суб`єктивний характер та призводить до наповнення ЄДР недостовірною інформацією.

Основною метою проекту Закону № 1155-VII є продовження процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані до 01 липня 2004 року та до цього часу не подали державному реєстратору про себе відомості.

Для досягнення цієї мети Законом № 1155-VII внесені зміни до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VІ щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», які дозволять проводити включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до ЄДР.

У рішенні ЄСПЛ від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (пункт 70).

За практикою ЄСПЛ, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, пункт 43).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.07.2020 у справі № 260/81/19 вказала, що статус ФОП є формою реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 01.07.2004 ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд.

Водночас зміни у процедуру адміністрування системи державної реєстрації фізичних осіб - підприємців, запроваджені Законами №2390-VI та №1155-VII, не спростовують наведених висновків щодо природи визначення статусу ФОП, а лише визначають регулювання діяльності уповноважених органів у відношенні до фізичних осіб, які мають намір продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, розпочату ними до 01.07.2004, що підтверджується виконанням ними обов`язку подати реєстраційну картку або ж констатації відмови особи від набуття статусу ФОП шляхом неподання реєстраційної картки, що за змістом нормативних приписів мало наслідком відмову в заміні свідоцтва про державну реєстрацію на бланки нового зразка та внесення відмітки до ЄДР про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, вважаються недійсними. Таким чином, виключалася можливість законного здійснення підприємницької діяльності, а відтак отримання доходу від такої діяльності. Велика Палата Верховного Суду також підкреслила, що існування нечіткого, суперечливого нормативного регулювання на час виникнення спірних правовідносин порушує принцип правової визначеності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд наголошує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Водночас відповідачами не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності реєстраційних дій відносно ОСОБА_1 18.02.2014, як фізичної особи-підприємця. Доказів протилежного відповідачем не надано.

При цьому, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не надано жодних доказів на підтвердження наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця, шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом №755-IV.

Також матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач у спірний період здійснювала підприємницьку діяльність та отримувала дохід від неї.

Таким чином, під час розгляду справи відповідачами не спростовано підстави для визнання протиправними та скасування реєстраційних дій, що вчинені до позивача, та не підтверджено належним та допустимими доказами правомірність внесення даних щодо позивача до реєстру.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань (далі - ЄСПЛ) щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії», п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії», заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії», заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Враховуючи вищевикладене, відсутність документального підтвердження взяття на облік позивача, як фізичної особи-підприємця, суд дійшов висновку, про необхідність врахування положень статті 13 Конвенції та визнати незаконним внесення державним реєстратором запису №0024634 від 18 лютого 2014 року до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ; зобов`язати відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №0024634 від 18 лютого 2014 року про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ; зобов`язати відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №3024634 від 20 лютого 2020 року про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

З урахуванням встановлених судом обставин, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено за реквізитами Київського окружного адміністративного суду судовий збір в розмірі 840,80 грн згідно квитанції від 30.04.2020, згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено.

Отже, в силу приписів статті 139 КАС України сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним внесення державним реєстратором запису №0024634 від 18 лютого 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №0024634 від 18 лютого 2014 року про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

4. Зобов`язати відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №3024634 від 20 лютого 2020 року про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради судові витрати у сумі 840,80грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.