Справа № 260/4177/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/4177/23 пров. № А/857/19650/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 06 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Гебеш С.А. у м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження о 15 год. 09 хв. у справі № 260/4177/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати бездіяльність відповідачів протиправною;

- зобов`язати відповідача перевести для подальшого проходження служби в Ужгородський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки;

- стягнути з відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю посадових осіб відповідачів у сумі 100000 гривень.

06 жовтня 2023 року Закарпатський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на переведення його по службі за місцем проживання у зв`язку з інвалідністю, на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки на час призову не мав інвалідності. Водночас, суд зауважив, що право позивача на переміщення по службі у інше місце врегульоване нормами Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України. Проте, позивач відповідного рапорту до безпосереднього начальника не подавав.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Позивач зазначає, що є інвалідом ІІІ групи, а тому має право, на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на переміщення його на службу за місцем проживання, тобто до Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 02.03.2022 року позивач був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.01.2023 року позивачу встановлена інвалідність ІІІ групи.

Позивач є внутрішньопереміщеною особою із міста Бахмут, Донецької області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

01.05.2023 року позивач звернувся з рапортом до Начальника другого відділу Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про переведення його, на підставі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", для подальшого проходження служби по місцю проживання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.05.2023 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 надав відповідь на поданий позивачем рапорт, згідно з якою, призначення на посади та звільнення з посад здійснюється відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а тому ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не є підставою призначення чи переведення військовослужбовців на інші посади.

Не погодившись із цим рішенням відповідача позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

За змістом ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особи з інвалідністю, у період мобілізації можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану" та Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» позивач 02.03.2022 року призваний на військову службу.

Позивачу 16.01.2023 року встановлена ІІІ групу інвалідності.

Таким чином, позивач на час призову на військову службу - 02.03.2022 року, не набув статусу особи з інвалідністю.

Отже, вказана вище правова норма ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не може бути застосована до правовідносин з приводу переведення позивача на інше місце служби.

Про це зазначив Хустський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки у листі від 17.05.202 року у відповідь на рапорт позивача.

Таким чином позивач не може бути переведений на інше місце служби на підставі статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Тому апеляційний суд вважає, що Хустський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки правомірно відмовив позивачу у задоволенні його рапорту від 01.05.2023 року, а тому не допустив протиправної бездіяльності.

Щодо інших відповідачів, то позивач не обґрунтував в чому полягає їх протиправна бездіяльність в межах спірних правовідносин.

Тому, апеляційний суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про визнання бездіяльності відповідачів протиправною необхідно відмовити.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача перевести позивача для подальшого проходження служби в Ужгородський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, апеляційний суд зазначає наступне.

Переміщення військовослужбовців під час проходження військової служби регламентовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до п. 113 вказаного Положення переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Для переміщення в іншу місцевість військовослужбовець до рапорту додає відповідні документи, які підтверджують необхідність зміни місця проживання:

дружини (чоловіка);

його (її) неповнолітніх дітей, повнолітніх дітей - учнів (студентів) навчальних закладів за денною формою навчання, які перебувають на утриманні військовослужбовця, та дітей-інвалідів I або II групи;

непрацездатних батьків військовослужбовця та його (її) дружини (чоловіка);

братів, сестер військовослужбовця та його (її) дружини (чоловіка), які перебувають на його (її) утриманні.

У пункті 110 цього Положення зазначено, що переміщення осіб офіцерського складу між видами Збройних Сил України, з`єднаннями, військовими частинами та оперативними командуваннями, здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи.

Враховуючи те, що і Ужгородський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки і Другий відділ Хустського районного територіального центру комплектування соціальної підтримки підпорядковані Закарпатському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, то саме останній наділений повноваженнями щодо переміщення солдатів, сержантів та старшин між даними підрозділами.

Однак, як встановив суд першої інстанції, відповідний рапорт до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо переміщення до Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки позивач не подавав.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки перевести позивача для подальшого проходження служби в Ужгородський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Вказані висновки є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, в частині задоволення позову, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції в частині задоволення позову, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції у цій частині без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 06 жовтня 2023 року в справі № 260/4177/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 11.01.2024 року