Справа № 536/1194/23
Суддя: Баранська Ж. О.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/1194/23
Провадження № 2-а/536/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Баранської Жанни Олександрівни, за участю секретаря судового засідання Бегми С. А., за участю представника відповідача Придибайла Б.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7122884 від 06 червня 2023 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 06 червня 2023 року позивач вирішив заправити автомобіль скрапленим газом на автомобільній заправній станції «SOCAR Energy Ukraine» (далі АЗС «SOCAR Energy Ukraine») та здійснив висадку пасажира (дружини) на паркувальному місці та території АЗС у спеціально відведеному місці де є табличка «місце для висадки пасажирів», після чого до нього підійшли працівники патрульної поліції і повідомили йому, що він здійснив зупинку з порушенням Правил дорожнього руху (далі ПДР). Працівником патрульної поліції винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7122884 відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 1 020,00 грн.

За змістом вказаної постанови 06 червня 2023 року близько 18 год 03 хв по проспекту Лесі Українки, 146, у м. Кременчук він керуючи транспортним засобом здійснив зупинку у зоні дії знаку 5.42.1 парковка з табличкою 7.17, чим порушив пункт 33 ПДР.

Позивач не погоджується із вказаною постановою з тих підстав, що при заправці легкових автомобілів скрапленим газом діє пряма заборона на перебування пасажирів в салоні, а він здійснив зупинку транспортного засобу у спеціально відведеному місці на АЗС для висадки пасажира, тому вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Окрім того, вказує, що пункт 7 оскаржуваної постанови не містить посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Також у позові зазначено, що позивачем зроблено запити до АЗС «SOCAR Energy Ukraine» та Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці про надання інформації щодо наявності схеми ОДР та погодження установки дорожнього знаку 5.42.1 із табличкою 7.17 та нанесення дорожньої розмітки жовтого кольору 1.17.1, яка позначає зупинку маршрутних транспортних засобів із табличкою «місце для висадки пасажирів».

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі №536/1032/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30 червня 2023 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов відзив представника відповідача Запорожця Б. Є. в якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог з тих підстав, що на місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині 6 статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не можуть бути розміщені інші транспортні засоби. При цьому, у разі паркування на таких місцях інших транспортних засобів, користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством. За твердженням представника відповідача, обставини правопорушення, вказані в оскаржуваній постанові, підтверджуються наданим до суду відеозаписом.

У відзиви також зазначено, що дорожній знак 5.42.1 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю» на місці для паркування біля АЗС «SOCAR» у м. Кременчуці по проспекту Лесі Українки 146, встановлений без порушень Національного стандарту України Безпека дорожнього руху, Знаки дорожні, ДСТУ 4100:2014 та відповідає цьому стандарту, не закритий сторонніми предметами та є видимим для учасників дорожнього руху.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 серпня 2023 року у справі №536/1032/23 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «SOCAR Energy Ukraine» належним чином завірену копію схеми організації дорожнього руху на території АЗС, яка розташована в м. Кременчуці Полтавської області по проспекту Лесі Українки, 146, погодженої з підрозділами Управління безпеки дорожнього руху Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України та затвердженої в установленому порядку.

Відповідь на виконання вказаної ухвали суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «SOCAR Energy Ukraine» до суду не надійшла.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача Придибайло Б.О. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд установив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 9, частини 1 статті 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2 статті 71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (вказаний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №536/583/17 та від 14.03.2018 у справі №760/2846/17).

Згідно із постановою серії ЕАС №7122884 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 06 червня 2023 року о 18 год 03 хв водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.42.1 парковка з табличкою 7.17, чим порушив пункт 33 ПДР. Вказане зафіксовано на бодікамеру №230766 та №476811.

Указаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 020,00 гривень.

У матеріалах справи наявні листи Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук №9зі від 16 червня 2023 року та №1зі від 02 січня 2024 року в яких, зокрема, зазначено, що уповноваженим підрозділом Національної поліції України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у м. Кременчук є батальйон, до якого не надходили звернення щодо погодження схеми організації дорожнього руху на території АЗС «SOCAR Energy Ukraine», яка знаходиться за адресою: м. Кременчук, проспект Лесі Українки, 146. Також батальйоном схема організації дорожнього руху на АЗС не погоджувалася, оскільки він був створений та розпочав свою роботу після будівництва указаної АЗС.

Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокар Енерджі Україна» від 13 червня 2023 року дане товариство не є розпорядником запитуваної інформації позивачем, а відтак обов`язку з надання інформації позивачу у товариства не виникає.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 статті 7 КУпАП)

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 6 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху.

Згідно із пунктом 1.9. ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно із пунктами 8.1, 8.2 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Дорожній знак 5.42.1 ПДР «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Відповідно до пункту 7.17 глави 7 розділу 33 ПДР, табличка 7.17 «Особи з інвалідністю» до дорожнього знаку 5.42.1 означає, що дія знака 5.41.1 поширюється для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак Водій з інвалідністю відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина з інвалідністю» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 134 визначено, що на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч частині 6 статті Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині 6 статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у частині 6 статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодвством.

Відповідно до пункту 1.10. ПДР України терміни, наведені у цих правилах, мають таке значення, зокрема, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Паркуванням відповідно до пункту 4 Правил паркування транспортних засобів є розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування.

Аналіз зазначених положень дає підстави дійти висновку, що поняття «зупинка», «стоянка» та «паркування» є термінами, які мають різне значення та правове регулювання.

Виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що позначено знаком з додатковою табличкою 7.17, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, водіїв інвалідів або які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), створює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 122 КУпАП.

Як убачається із адміністративного позову, позивач вказує, що не погоджується із оскаржуваною постановою, оскільки правопорушення не вчиняв, так як він здійснив зупинку транспортного засобу для висадки пасажира на АЗС.

Із наданого до суду відеозапису убачається, що працівник патрульної поліції направляється до свого автомобіля від автомобіля позивача та озвучує, що позивач попросив його зачекати поки він договорить з іншою особою. На відео відображено автомобіль позивача, який припаркований під знаком НОМЕР_2 з табличкою 7.17, а сам позивач знаходився трохи далі власного транспортного засобу біля іншого транспортного засобу, тобто автомобіль позивача був припаркований, а не здійснював висадку пасажира для заправки крапленим газом, як це вказує позивач у позові.

У графі оскаржуваної постанови «суть і обставини правопорушення» зазначена бодікамера №230766 та №476811, тому суд вважає наданий до суду відеозапис із фіксацією правопорушення належним доказом.

Ураховуючи викладене, оцінюючі надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку, що інспектор поліції при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача правильно встановив наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 122 КУпАП, томувинесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повністю відповідає нормам КУпАП, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний серед іншого має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких підстав, витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 4, 6, 10, 14, 139, 241-246, 255, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження ? з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач ? ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ? Департамент патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3.

Повний текст рішення складено 12 січня 2024 року.

СуддяЖ. О. Баранська