Справа № 120/8633/23
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 січня 2024 р. Справа № 120/8633/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податково повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податково повідомлення-рішення.

Позов обґрунтовано тим, що посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області на підставі доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області №1169/02-32-07-05 від 15.03.2023 проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 за результатами якої складено акт від 24.03.2023 та встановлено порушення пунктів 1,2,11 статті 3 Закону №265/95 внаслідок чого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.04.2023 № та застосовано штрафну санкцію у розмірі 94737,28 грн.

Позивач не погоджується з результатами фактичної перевірки, вважає протиправним податкове повідомлення-рішення та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадження) відповідно до ст. 262 КАС України.

03.07.2023 Головне управління ДПС у Вінницькій області надало відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що Податковим кодексом України не передбачено розкриття в наказі про призначення перевірки змісту інформації та фактів, які свідчать про порушення/ймовірне порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. Натомість, наказ про проведення фактичної перевірки позивача від 16.03.2023 року №660к відповідає п. 81.1 ст. 81 ПК України, адже відповідно до зазначених положень податкового законодавства в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом (пп. 80.2.5, п. 80.2 ст. 30 ПК України).

Окрім того, спірний наказ чітко й вичерпно визначає мету проведення перевірки - упередження порушень вимог чинного законодавства суб`єктами господарювання у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також у сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, згідно наявної інформації баз даних ІТС "Єдине вікно подання електронної звітності (Ліцензування)" та IC «Податковий блок» підсистема "Аналітична система".

Також відповідач заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, оскільки вважає таку суму непропорційною до предмета спору.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Наказом Головного управління ДПС у Вінницькій області від 16.03.2023 №660к призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , магазин АДРЕСА_1 , з 17.03.2023, терміном 10 діб, за період з 01.03.2020.

Відповідно до наказу та направлень від 16.03.2023 №1092, №1093 службові особи відповідача здійснили фактичну перевірку діяльності позивача, за результатами якої складено акт від 24.03.2023 №4617/02-32-07-05/ НОМЕР_1 .

Під час проведення перевірки, встановлено факт здійснення реалізації підакцизних товарів з роздрукування невідповідних розрахункових документів, в розрахункових документах (фіскальних чеках) відсутні обов`язкові реквізити серія та номер марки акцизного податку. Перша розрахункова операція з вказаним порушенням проведена 03.01.2022, фіскальний чек на суму 6898 на суму 49,00 грн, наступні розрахункові операції з 03.01.2022 по 14.03.2023 на загальну суму 59725,52 грн. Відповідно до даних СОД РРО ДПС у 2022-2023 роках виявлено численні випадки реалізації алкогольних напоїв, що підлягають маркуванню марками акцизного податку (МАП) без зазначення в електронних копіях фіскальних чеків МАП на алкогольні напої.

Таким чином, відповідачем встановлено порушення вимог пунктів п. 1,2,11 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»

На підставі акту перевірки від 24.03.2023 №4617/02-32-07-05/ НОМЕР_1 , податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.04.2023 №, яким за порушення п. 1,2,11 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95ВР, позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій на суму 94737,28 грн.

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням, звернувся до суду із позовом про його скасування.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно із пп 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 ПК України.

Згідно із п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: -направлення на проведення такої перевірки; - копії наказу про проведення перевірки; - службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Отже, фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов як наявність підстав для проведення фактичної перевірки та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів.

Як встановлено судом, у наказі відповідача про проведення фактичної перевірки від 16.03.2023 №660к зазначено, що з метою упередження порушень вимог чинного законодавства суб`єктами господарювання у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також у сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, згідно наявної інформації баз даних ІТС «Єдине вікно подання електронної звітності (Ліцензування)» та ІС «Податковий блок» підсистема «Аналітична система», а також з питань дотримання вимог Законів України: від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), від 02.03.2015р. №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (із змінами та доповненнями), від 16.07.1999р. №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями), від 21.06.2012p. №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» (із змінами та доповненнями), постанов Кабінету Міністрів України: від 30.07.1996р. №854 «Про затвердження Правил роздрібної торгівці алкогольними напоями (із змінами та доповненнями), від 29.07.2022р. №894 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобі, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» (із змінами та доповненнями), від 22.04.2020р. №341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення» (із змінами та доповненнями), від 09.12.2020р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території Україна гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2» (із змінами та доповненнями), Кодексу законів про працю України від 10.12.1971р. №392-VII (із змінами і доповненнями), Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), керуючись ст. 20, 61, 62, на підставі пп. 75.1.3 п.75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80, на виконання вимог п.82.3 ст. 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-У1, та доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області №1169/02-32-07-05 від 14.03.2023.

У доповідній записці ГУ ДПС у Вінницькій області №1169/02-32-07-05 від 14.03.2023 начальник управління посилається на виконання листа ДПС України від 21.02.2023 №3808/7/99-00-07-04-02-07.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України стало отримання інформації про ймовірне порушення позивачем вимог законодавства, що регулює виробництво та обіг алкогольних та тютюнових напоїв, джерелом якої став лист ДПС України від 21.02.2023 №3808/7/99-00-07-04-02-07.

Зазначеним листом повідомлено, що нереально низькими виторгами, проведених через РРО, необхідно здійснити заходи щодо проведення фактичних перевірок платників податків, зокрема і ФОП ОСОБА_1 , який зазначений у додатках.

Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства та доповідну записку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але, при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього суб`єкта господарювання, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав чітку мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Як вбачається зі змісту вказаного листа, наведена в останньому інформація є загальною та не вказує на жодні порушення податкового законодавства, вчинені конкретно ФОП ОСОБА_1 .

Водночас, суд зауважує, що інформація ДПС як підстава, яка підпадає під дію підпунктів 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Верховний Суд у постанові від 5 березня 2019 року по справі № 820/4893/18 зазначив, що інформація, яка надходить до податкових органів, може бути підставою для проведення фактичної перевірки згідно статті 80 ПК України, лише у тому випадку, якщо в такій йдеться посилання на конкретні порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

У постанові від 18.12.2018 у справі № 820/4895/18 Верховний Суд в подібних правовідносинах вказав, що у наказі про призначення фактичної перевірки, має бути крім посилання на норми, що їх регулюють, посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, інформація, яка слугувала підставою.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі №820/4891/18, від 18 квітня 2022 у справі №440/6887/20.

У спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

Тому оцінка правомірності проведеної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. При цьому суд зазначає, що "підстава" це не нумероване позначення пункту 80.2 статті 80 ПК України, а обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати. Іншими словами під "підставою" у підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України необхідно розуміти не порядковий номер підпункту пункту статті, а безпосередньо інформацію, відомості та інші обставини (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 1 липня 2019 року по справі N 140/2181/18, від 10 липня 2019 року по справі N 160/7669/18).

Суд звертає увагу, що зазначення в наказі лише підпунктів Податкового кодексу України та доповідної записки, без посилання на конкретні обставини, не є підставою для проведення фактичної перевірки.

Отже, виходячи із вищевикладеного суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтверджували, що підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , була інформація про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства за адресою місця здійснення господарської діяльності: магазин АДРЕСА_1 , напроти вул. Молодогвардійська. Адже, у такому наказі відповідача №660к від 16.03.2023 відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють та доповідної записки, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства та на підставі яких відомостей або документів (дата, номер) були встановлені можливі факти сумнівності у діяльності позивача.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги відсутність в наказі ГУ ДПС у Вінницькій області №660к від 16.03.2023 будь-якого посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, та суперечливість наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву підстав для такої перевірки фактичній меті її проведення, суд вважає, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено протиправно. Відповідно, суд погоджується з доводами позивача про те, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 призводять до відсутності правових наслідків такої.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.11.2023 у справі №120/4879/20-а.

Також такий правовий висновок був неодноразово підтриманий Верховним Судом за результатами розгляду спорів із подібними правовідносинами (зокрема постанови по справі № 120/5229/20-а від 12.10.2021, по справі № 120/5729/20-а від 12.10.2021 та інші). Такої ж позиції дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у своїх постановах від 14.09.2021 у справі № 120/215/21-а, від 12.10.2021 у справі №120/1193/21-а та інших).

У зв`язку із цим суд доходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11.04.2023 № є протиправними, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки, вищенаведені мотиви безпосередньо свідчать про неправомірність прийнятого відповідачем рішення та дають самостійні підстави для його скасування, суд не вдається до перевірки інших підстав позову, в тому числі по суті зафіксованих перевіркою порушень вимог податкового законодавства. В цьому контексті суд застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2020 в справі № 826/17123/18.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом з`ясовано, що представник позивача як доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу подав до суду документи (копії):

- договір про надання правової допомоги №05/06-2023 від 05.06.2023;

- ордер про надання правничої (правової) допомоги позивачу у Вінницькому окружному адміністративному суді від 19.06.2023 року серії АО №1091355;

- квитанцію АТ КБ ПриватБанк на зальну суму 3000 грн за оплату послуг відповідно до п. 3.1 Договору №05/06-2023.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судом встановлено, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу, пов`язані із юридичним супроводом справи №120/8633/23 підтверджені належними та допустимими доказами, а тому понесені витрати на правничу допомогу та зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 11.04.2023 №.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028; код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна