Справа № 643/12197/23
Суддя: Новіченко Н. В.
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бломберус С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), відповідно до змісту якого просить суд:

-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАТ № 8079023 від 04.11.2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП;

-справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що вказана постанова винесена відповідачем з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, 04 листопада 2023 року позивач їхав по вул. Космічній у м. Харкові, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в напрямку вул. Клочківській. На шляху позивача було перехрестя з вул. Клочківською, на якому горів зелений сигнал світлофору. На зелений сигнал світлофору позивач заїхав на перехрестя, і продовжуючи рух через перехрестя побачив, що сигнал світлофора змінився на забороняючий червоний. Позивач продовжив рух, оскільки йому потрібно було покинути перехрестя. Після цього позивача зупинили працівники поліції та звинуватили його в порушенні п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху, проте жодних доказів порушення позивачу не надали. При цьому, працівники поліції не роз`яснили позивачу права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 289 КУпАП, зокрема щодо права на професійну правничу допомогу. За таких обставин позивач вважає, що відсутні будь-які докази на підтвердження того, що в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відтак його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

ІІ. Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена інспектором патрульної поліції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову.

ІІІ. Рух справи.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.12.2023 відкрито провадження у справі № 643/12197/23, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 12.01.2024 року.

У судове засідання 12.01.2024 року позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання 12.01.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

04 листопада 2023 року інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області Дмитренко М.Д. винесено постанову ЕАТ № 8079023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн.

Суть правопорушення полягала в тому, що 04 листопада 2023 року о 19:40 год. у м. Харкові позивач керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вул. Клочківська/вул. Космічна на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху.

V. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 213 КУпАП унормовано, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законами України, зокрема, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з приписів п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Частина 1 ст. 251 КУпАП України визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу положень п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до п. 8.7.3 ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідачем надано диск з відеозаписами, який в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по цій справі.

Так, на цьому диску міститься відеозапис, з якого вбачається, що транспортний засіб «ВАЗ 21124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач, здійснив проїзд перехрестя вул. Космічна/вул. Клочківська у м. Харкова на заборонний (червоний) сигнал світлофора.

При цьому, суд зазначає, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (пункт 8.10 ПДР України).

Відтак, твердження позивача про відсутність доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд до уваги не приймає.

Доводи позивача, що поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано прав позивача, які гарантовані ст. 63 Конституції України та ст. ст. 268, 289 КУпАП, суд вважає безпідставними, оскільки з наданого суду відеозапису вбачається, що поліцейський представляється, пояснює позивачу суть вчиненого правопорушення та надає відеодоказ на його підтвердження, роз`яснює позивачу його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. В подальшому, позивачу було роз`яснено строк та порядок оскарження винесеної постанові (ст. 289 КУпАП).

При цьому, поліцейський неодноразово запитував у позивача про наявність у нього заяв та клопотань під час розгляду справи. Однак жодних клопотань під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем не заявлялось.

За таких обставин, факт відсутності в оскаржуваній постанові підпису позивача про роз`яснення йому прав жодним чином не підтверджує порушення поліцейським процедури розгляду справи.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, надає суду підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора.

У свою чергу, постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8079023 від 04.11.2023 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Отже, дії інспектора патрульної поліції при винесенні щодо позивача оскаржуваної постанови у повній мірі відповідали вимогам процесуального та матеріального права.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача, які викладені в його адміністративному позові, внаслідок чого відмовляє в його задоволенні.

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 242-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3.Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ).

4.Відповідач: Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3; ).

Повне рішення складено 12.01.2024 року.

Суддя Н.В. Новіченко