Справа № 184/358/23
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/358/23
Номер провадження 2-а/184/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

представника позивача Шаврова Н.М.,

розглянувши в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з врахуванням вимог спрощеного позовного провадження цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Орджонікідзевський міський суд з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що постановою начальника Черкаської митниці ОСОБА_2 по справі про порушення митних правил № 0058/90200/22 від 08.02.2023 року позивач був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил передбачених ч. 4 ст. 470 Митного Кодексу України і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. на користь Держави. Відповідно до змісту вказаної постанови позивач був визнаний винним у тому, що в порушення вимог ст. 95, п.2 ч.2 ст.191 Митного Кодексу України за митною декларацією № 22UA40U3 від 12.10.2022 року більш ніж на двадцять діб перевищено строк доставки (строк транзитного перевезення) з Черкаської митниці до Львівської митниці товару «масло солодко вершкове» вагою 20000 кг., чим вчинено правопорушення передбачене ч.4 ст.470 Митного Кодексу України. Накладене на позивача адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи та діючим нормам законодавства. Позивач не погоджується з зазначеною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою і такою що підлягає скасуванню, оскільки такий обов`язок покладається на перевізника. Позивач не є перевізником, відповідно до договору та вимог Митного кодексу України, саме на якого покладається така відповідальність, тобто позивач не є суб`єктом даного правопорушення. Після того як позивач отримав вантаж, перевізник ФОП ОСОБА_3 провів заміну водія, посилаючись на неготовність документів для перетину кордону, вказав що документи ось-ось будуть готові, тоді позивач знову продовже доставку вантажу по необхідному маршруту. Він наполягав на тому, що офіційну передачу вантажу не будемо проводити оскільки це буде не дуже короткий час. Так ОСОБА_3 , будучи офіційно згідно документів перевідником та власником транспортного засобу, здійснив заміну водія. В подальшому ОСОБА_3 не виходив на зв`язок, його довірена особа ОСОБА_4 також. Тоді позивач повідомив правоохоронні органи про вказану подію та фірму відправника товару «Курадо». Оскільки за документами перевізником зазначено ФОП « ОСОБА_3 » в особі ОСОБА_3 , він повинен був повідомити про заміну водія Черкаську митницю. Але він цього не зробив. Саме такі дії перевізника призвели до зриву строків доставки вантажу до Львівської митниці та до отримувача вантажу, який його взагалі не одержав. За даним фактом ОСОБА_3 та його довірену особу ОСОБА_4 розшукують правоохоронні органи, які розпочали досудові розслідування у кримінальних провадженнях № 0002522 від 26.10.22р. ч.4 ст.190 КК України та №0003431 від 27.10.22р ч.4 ст.190 КК України. В документах представлених Черкаською митницею зазначено перевізником ФОП « ОСОБА_3 » в особі ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 є тільки водієм. Додаткових документів де позивач є уповноваженою особою ФОП « ОСОБА_3 » не має. Позивач сумлінно виконував свої обов`язки, з його боку не було допущено втрати чи псування вантажу. Таким чином, постановою у справі №0058/90200/22 не вірно встановлено відповідальну особу перевізника, яким є ФОП « ОСОБА_3 » в особі ОСОБА_3 , замість нього вся відповідальність перекладається на водія в особі позивача. Позивач був присутнім під час розгляду справи разом зі своїм представником та заперечував свою вину, посилаючись на вказані вище обставини. Але вони були необґрунтовано відхилені. Наведене стало підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав відзив згідно якого зазначив, що 12.10.2022 відділом митного оформлення № 1 митного поста «Черкаси» Черкаської митниці за митною декларацією №22UA40U3 в митному режимі «експорт» здійснено митне оформлення товару «масло солодковершкове» вагою 20000,00 кг, що експортувався ТОВ «Курадо» на адресу компанії «OKREGOWA SPOLDZIELNIA MLECZARSKA W LOWICZU» на виконання зовнішньоекономічного договору від 16.08.2022 №16/08/22 на підставі комерційного інвойсу від 07.10.2022 № 7 та накладної CMR від 12.10.2022 A №316174. Перевезення вказаного товару з Черкаської митниці до Львівської митниці (митниці призначення) мало бути здійснено перевізником - ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в особі громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) транспортним засобом д.р.н. НОМЕР_2 у строк до 22.10.2022. Станом на 05.12.2022 зазначений товар до Львівської митниці (митниця призначення) громадянином України ОСОБА_1 доставлено не було, чим перевищено встановлений ст.95 Митного кодексу України строк доставки (строк транзитного перевезення) більше ніж на двадцять діб. 05.12.2022 за даним фактом уповноваженою посадовою особою Черкаської митниці, за наявності приводів та підстав, визначених в ч. 1 ст. 491 Митного кодексу України, відносно громадянина України ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0058/90200/22 за ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України. В своїх поясненнях гр. ОСОБА_1 зазначив, що діючи в інтересах ФОП ОСОБА_3 як водій транспортного засобу д.р.н. НОМЕР_2 дійсно прийняв у ТОВ «Курадо» до перевезення товар «масло солодковершкове» вагою 20000 кг, що експортувався за митною декларацію від 12.10.2022 №22UA40U3. Відповідно до відомостей вказаної митної декларації та товарно-супровідних документів він розумів, що мав доставити зазначений товар до Львівської митниці проте за отриманою засобами телефонного зв`язку вказівкою ОСОБА_3 з яким у нього не було укладено офіційного трудового договору передав ключі від транспортного засобу з товаром особі на ім`я ОСОБА_4 . В подальшому він не зміг виконати зобов`язання щодо доставки товару до митниці призначення внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 та третіх осіб, що виявилося у заволодінні транспортним засобом д.р.н. . НОМЕР_2 з вказаним вантажем шахрайським шляхом. Також зазначає, що оскільки між ним та ФОП ОСОБА_3 не було укладеного офіційного трудового договору, порушення строку доставки вказаного товару до Львівської митниці сталося не з його вини, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України. Під час розгляду справи захисник гр. України ОСОБА_1 адвокат Давигора Світлана Анатоліївна крім вищевказаних обставин вказала на те, що за даним фактом 26.10.2022 СУ ГУНП в Черкаській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002522 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Провадження у справі про порушення митних правил №0058/90200/22 просила закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення. Разом з тим, Відповідно до матеріалів справи (митної декларації №22UA40U3 від 12.10.2022, комерційного інвойсу від 07.10.2022 №7, накладної CMR від 12.10.2022 A №316174 тощо) вбачається, що саме громадянин України ОСОБА_1 діючи в інтересах ФОП ОСОБА_3 як водій транспортного засобу д.р.н. НОМЕР_2 своїми діями забезпечував прийняття вищевказаного товару до перевезення, отримував необхідні товарно-супровідні документи на нього та відповідно до положень митного законодавства був зобов`язаний у строк, встановлений статтею 95 Митного кодексу України доставити зазначені товари до митного органу призначення Львівської митниці, проте не виконав зазначеного зобов`язання, а тому згідно з ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України є належним суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

У свою чергу, позивач скерував до суду відповідь на відзив, згідно якої наполягає на тому, що він не є перевізником і навіть не перебував в трудових відносинах з ОСОБА_3 , не мав від нього довіреності або будь яких офіційних повноважень на переміщення товару від однієї митниці до іншої, не був уповноваженою особою. Крім того, він не є перевізником оскільки не укладав договору з ТОВ «Курадо» на перевезення вантажу і не брав на себе ніяких зобов`язань за переміщення товару. Немає будь яких документів, в яких позивач був би зазначений як уповноважена особа ФОП « ОСОБА_3 ».

Дослідивши усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як встановлено судом, постановою начальника Черкаської митниці ОСОБА_2 по справі про порушення митних правил № 0058/90200/22 від 08.02.2023 року позивач був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил передбачених ч. 4 ст. 470 Митного Кодексу України і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. на користь Держави.

Відповідно до змісту вказаної постанови ОСОБА_1 був визнаний винним у тому, що в порушення вимог ст. 95, п.2 ч.2 ст.191 Митного Кодексу України за митною декларацією №22UA40U3 від 12.10.2022 року більш ніж на двадцять діб перевищено строк доставки (строк транзитного перевезення) з Черкаської митниці до Львовської митниці товару «масло солодковершкове» вагою 20000 кг, чим вчинено правопорушення передбачене ч. 4 ст. 470 Митного Кодексу України.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, в Україні діє презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до приписів ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У свою чергу, згідно ч.2 ст.11 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб' єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається із матеріалів справи, перевезення мало бути здійснене перевізником ФОП ОСОБА_3 .

Згідно з п.2 ч.2 ст. 191 Митного кодексу України перевізники зобов`язані у строк встановлений ст.95 МК України доставляти товари до митного органу призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них.

Згідно п.3 ч.191 Митного Кодексу України, перевізники мають право замінювати установлену перевізником особу (водія), відповідальну за доставку товарів до органів доходів і зборів призначення (стан здоров`я, візові питання).

Як вказує позивач та його представник, після того як ОСОБА_1 отримав вантаж, перевізник провів заміну водія, посилаючись на неготовність документів ОСОБА_1 для перетину кордону. Він наполягав на тому, що офіційну передачу вантажу не будуть проводити оскільки це буде не дуже короткий час.

В подальшому ОСОБА_3 не виходив на зв`язок, його довірена особа ОСОБА_4 також. Тоді ОСОБА_1 повідомив правоохоронні органи про вказану подію та фірму відправника товару «Курадо».

Оскільки за документами перевізником зазначено ФОП « ОСОБА_3 » в особі ОСОБА_3 , він повинен був повідомити про заміну водія Черкаську митницю. Але він цього не зробив.

Саме такі дії перевізника призвели до зриву строків доставки вантажу до Львівської митниці та до отримувача вантажу, який його взагалі не одержав.

За даним фактом ОСОБА_3 та його довірену особу ОСОБА_4 розшукують правоохоронні органи, які розпочали досудові розслідування у кримінальних провадженнях № 0002522 від 26.10.22р. за ч.4 ст.190 КК України та №0003431 від 27.10.22р. за ч.4 ст.190 КК України.

Положенням ч.1 ст.460 Митного кодексу України визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом, лише за умови підтвердження таких фактів відповідними документами.

Як вбачається з положень п.8 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в разі наявності по тому самому факту кримінального провадження, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю лише у випадку якщо особу повідомлено про підозру у кримінальному провадженні.

Так, як вбачається із відповіді на запит Національної поліції України ГУНП у м.Києві, слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000828 від 26.10.2022р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України у якому повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пунктом 4 ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Суд, оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, керується критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.1,3 ч.2 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх рішень.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 72-77, 241-247, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Черкаської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Черкаської митниці Меншикова Д.О. по справі про порушення митних правил № 0058/90200/22 від 08.02.2023 року, якою ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 470 Митного Кодексу України і на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. на користь Держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 10.01.2024р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш