Справа № 380/1425/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/1425/23 пров. № А/857/15378/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року (суддя Кузан Р.І., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києвіпро визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просив:визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по III групі інвалідності в наслідок загального захворювання з 19.12.2022р.;зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській провести з 19 грудня 2022 року нарахування та виплату пенсії зарахувавши до пільгового страхового стажу період роботи у Відокремленому підрозділі "Шахта "Межирічанська" Державного підприємства "Львіввугілля" з 18 листопада 2021року по 06 грудня 2022року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності. Рішення обґрунтовано тим, що до пільгового стажу за Списком №1 не враховано період роботи з 18.11.2021 по 06.12.2022 згідно довідки від 15.12.2022 №639, оскільки на час роботи позивача були чинні списки №1 і №2, затверджені постановою КМУ від 24.06.2016 №461, а в довідці містяться посилання на Постанову КМУ від 16.01.2003 №36, а також відсутня сплата страхових внесків згідно даних персоніфікованого обліку за період з 18.11.2021 по 06.12.2022. Стаж роботи складає 8 років 5 місяців 4 дні, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності. Проте, позивач зазначає, що працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при призначенні пенсії періодів його роботи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 26.12.2022 №11 «Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 період роботи ОСОБА_1 у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 18.11.2021 по 06.12.2022.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, щоперіод роботи позивача з 18.11.2021 по 06.12.2022 не зараховано до страхового стажу, до пільгового (підземного) стажу за списком №1, оскільки згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» Форми ОК-5 ОСОБА_1 , за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля». Згідно положень абзацу 22 частини 3 ст. 32 Закону № 1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ груп від 40 років до досягнення особою 42 років включно 9 років.. Страховий стаж позивача, становить 08 років 05 місяців 04 днів. Вважає, страховий стаж позивача становить менше 9 років, а відтак у позивача відсутнє право на призначення пенсії по інвалідності.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта.

Згідно із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 у період 18.11.2021 по 06.12.2022 виконував гірничі роботи в шахті за професією - учень гірника підземного з повним робочим днем.

За період з 18.11.2021 по 18.11.2021 виконував гірничі роботи підземні в шахті з професією, учень гірника підземного, як працівник зайнятий повний робочий день на підземних роботах, що передбачено Списком 1 постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016. Код КП 7111,2 підстава: Класифікатор професій ДК 003-2010 за період з 18.11.2021 по 18.11.2021 (00 р 00 м 01 дн).

За період з 10.12.2021 по 19.01.2022 виконував гірничі роботи в шахті за професією, учень гірника підземного, як працівник зайняти повний робочий день на підземних роботах, що передбачено Списком 1 постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016. Код КП 7111,2 підстава: Класифікатор професій ДК 003-2010 за період з 10.12.2021 по 19.01.2022 (00р 01 м 10 дн).

За період з 26.01.2022 по 06.12.2022 виконував гірничі роботи підземні в шахті за професією, гірник підземний, як працівник зайнятий повний робочий день на підземних роботах, що передбачено Списком 1 постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016. Код КП 7111,2 підстава: Класифікатор професій ДК 003-2010 за період з 26.01.2022 по 06.12.2022 (00 р 10 м 11 дн).

08.12.2022 звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, п.2.ст. 40 КЗпП України з виплатою середньомісячного заробітку.

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціального експертною комісією серії 12ААВ №623527 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з 06.12.2023.

Позивач 21.12.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії по інвалідності.

Суд встановив, що на час звернення до відповідача за призначенням пенсії по інвалідності, вік ОСОБА_1 становив 42 роки.

За результатами розгляду заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві прийнято рішення від 26.12.2022 №11 про відмову у призначенні пенсії. У рішенні вказано: страховий стаж 8 років 09 місяців 04 днів.

Не враховано до пільгового стажу за списком №1 період роботи з 18.11.2021 по 06.12.2022 згідно довідки від 15.12.2022 №639, оскільки на час роботи позивача були чинні списки №1 і №2, затверджені постановою КМУ від 24.06.2016 №461, а в довідці містяться посилання на Постанову КМУ від 16.01.2003 №36, а також відсутня сплата страхових внесків згідно даних персоніфікованого обліку за період з 18.11.2021 по 06.12.2022.

Вважаючи оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправним позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду з 18.11.2021 по 06.12.2022 до страхового стажу за порушення, вчинене Державним підприємством «Львіввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта «Межирічанська», оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Так, предметом позову у даній справі є відмова відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону.

Залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності.

Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Згідно з ч.2 статті 30 Закону України № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до ч.1 статті 32 Закону України № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років.

Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абз. 1 ч.1 ст. 26 цього Закону.

Слід зазначити, що вік позивача на момент звернення з заявою до органів пенсійного фонду не є спірним.

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 1 ст. 24 Закону №1058-ІУ визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено ст. 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дії цього правила не змінюють та не скасовують.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом з тим, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Також, відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди З відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості, зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №686/10117/16-а та Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 №520/15025/16-а.

Відповідно до п.1 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст.11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону №1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі ч.1 ст.16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ст. 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ст. 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Вказане свідчить про те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює особа, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, яка викладена Верховним Судом раніше, зокрема у постанові від 09.09.2019 у справі № 242/5448/16-а та у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Як встановлено матеріалами справи, позивач в період з 18.11.2021 по 06.12.2022 виконував гірничі роботи підземні в шахті за професією гірника підземного дільниці з видобутку вугілля, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, згідно Постанови КМ України №461 від 24.06.2016, на Державному підприємстві «Львіввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта «Межирічанська», що підтверджується наданою ним копією довідки від 15.12.2022 року №639 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій та відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Підставою для незарахування спірного періоду до страхового (трудового) стажу позивача відповідач вказав відсутність сплати страхових внесків відокремленого підрозділу «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля».

Як вірно вказує суд першої інстанції, внаслідок невиконання Державним підприємством «Львіввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта «Межирічанська» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві з 18.11.2021 по 06.12.2022.

Колегія суддів погоджується, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду з 18.11.2021 по 06.12.2022 до страхового стажу за порушення, вчинене Державним підприємством «Львіввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта «Межирічанська», оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Таким чином, з урахуванням періоду роботи позивача з 18.11.2021 по 06.12.2022 у відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» стаж роботи позивача становить більше 9 років.

Апеляційний суд резюмує, що дії відповідача щодо незарахування позивачу до страхового та пільгового (за списком №1) стажу періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 18.11.2021 по 06.12.2022 та відмови у перерахунку пенсії з врахуванням вказаного стажу з 18.11.2021 по 06.12.2022 відповідно до Закону №1058-IV є протиправними.

Суд не бере до уваги посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що у довідці від 15.12.2022 №639 містяться посилання на Постанову КМУ від 16.01.2003 №36, оскільки за спірний період у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій та відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній містяться посилання на постанову КМУ від 24.06.2016 №461, яка була чинною.

Стосовно несплати єдиного соціального внеску варто зазначити, що податковим агентом є роботодавець і такий сплачує єдиний внесок, і за несплату єдиного соціального внеску не несе відповідальності працівник і це не може бути підставою відмови у зарахуванні періоду праці у шахті з 18.11.2021 по 06.12.2022 для призначення пенсії по інвалідності.

Апеляційний суд резюмує, що в даному випадку слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 період роботи ОСОБА_1 у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 18.11.2021 по 06.12.2022.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року в справі №380/1425/23- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Л. Я. Гудим