Справа № 460/13686/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/13686/23 пров. № А/857/20821/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.09.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсій в разі втрати годувальника (суддя суду І інстанції: Зозуля Д.П., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 29.09.2023р., м.Рівне, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не вказана),-

В С Т А Н О В И В:

06.06.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) Нисинець Я.М., яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, із урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Рівненській обл.; зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію в разі втрати годувальника позивачу ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_2 з 08.12.2022р. на підставі грошового атестату № 19 та довідки № 497 від 14.06.2022р., які видані Управлінням Національної поліції в Рівненській обл. у розмірі 70 %, виходячи з грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який становить 35818 грн. 36 коп., з урахуванням виплачених сум (а.с.1-4, 24-27).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників страви (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.29-30).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.09.2023р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.46-48).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила позивач ОСОБА_1 , діюча від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.49-51).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при призначенні пенсії у разі втрати годувальника відповідач зобов`язаний був взяти до уваги розміри грошового забезпечення, які вказані в грошовому атестаті № 19 від 14.06.2022р., оскільки це первинний документ виплати грошового забезпечення військовослужбовця. Отже, розмір пенсії у разі втрати годувальника повинен бути обчислений, виходячи із розміру 22345 грн. 07 коп.

Проте, суд першої інстанції вказані обставини залишив поза увагою та безпідставно погодився з тим, що відповідач правомірно призначив пенсію у разі втрати годувальника із розміру грошового забезпечення 21513 грн. 12 коп.

Відповідно до довідки Управління Національної поліції в Рівненській обл. № 497 від 14.06.2022р. сума, з якої сплачено єдиний соціальний внесок, складає 30318 грн. 36 коп. Вказану суму відповідач повинен був взяти за основу при призначенні пенсії.

Твердження суду першої інстанції, що вказана сума є подвоєнням грошового забезпечення, є хибним, оскільки це сума соціального внеску із всього грошового забезпечення.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Рівненській обл. та з червня 2022р. отримує пенсію по втраті годувальника за загиблого ОСОБА_3 як дружина, що зайнята доглядом за дитиною загиблого, яка не досягла 8-річного віку, згідно п.«д» ч.4 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до грошового атестата № 19 та довідки про додаткові види грошового забезпечення № 497 від 14.06.2022р., виданих Головним управлінням Національної поліції в Рівненській обл., вбачається, що грошове забезпечення загиблого становило 21513 грн. 12 коп., з яких:

2600 грн. посадовий оклад;

1800 грн. оклад з військове звання;

1100 грн. надбавка за вислугу років 25 %;

16013 грн. 12 коп. середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (специфічні умови проходження служби 2282 грн. 08 коп. та премія 13731 грн. 04 коп.) (а.с.6-8).

Основний розмір пенсії обраховано із 70 % відсотків грошового забезпечення, що становить 15059 грн. 18 коп. (21513,12 х 70%).

До виплати розмір пенсії на одного утриманця з 01.06.2022р. складав 15059 грн. 18 коп., що підтверджується копією протоколу за пенсійною справою - (НПУ) (а.с.13).

Згідно рішення про перерахунок пенсії за пенсійною справою -НПУ з 01.03.2023р. пенсійним органом проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_2 в разі втрати годувальника та встановлено надбавки кожному члену сім`ї загиблого у розмірі 523 грн. 25 коп. До виплати розмір пенсії на одного утриманця з 01.03.2023р. складає 17082 грн. 43 коп.; підсумок пенсії 34164 грн. 86 коп. (а.с.14).

24.03.2023р. ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України в Рівненській обл. із запитом на отримання публічної інформації щодо нарахування та виплати пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 (а.с.5).

Листом ГУ ПФ України в Рівненській обл. № 1700-0307-8/29959 від 05.04.2023р. позивача повідомлено про те, що при обрахунку пенсії по втраті годувальника було взято грошовий атестат № 19 та довідку № 497 від 14.06.2022р., які видані Управлінням Національної поліції в Рівненській обл., про додаткові види грошового забезпечення, які отримував загиблий військовослужбовець протягом останніх 24 місяців підряд до дати смерті.

Не погоджуючись із відмовою відповідача про перерахунок пенсії в разі втрати годувальника їй та малолітній ОСОБА_2 , позивач звернулася до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що для призначення пенсії в разі втрати годувальника пенсійним органом було взято до увагу атестат № 19 та довідку № 497 від 14.06.2022р., які видані Управлінням Національної поліції в Рівненській обл., про додаткові види грошового забезпечення, які отримував загиблий військовослужбовець протягом останніх 24 календарних місяців служби підряд до дати смерті. Для обрахунку пенсії взято основні та додаткові види грошового забезпечення: 2600 грн. посадовий оклад; 1800 грн. оклад з військове звання; 1100 грн. надбавка за вислугу років; специфічні умови проходження служби 2282 грн. 08 коп.; премія 13731 грн. 04 коп., що в загальній сумі становить 21513 грн. 12 коп.

Суд наголосив, що до суми 30318 грн. 36 коп. (середньомісячна сума, з якої сплачено єдиний соціальний внесок), яка, як вважає позивач, має братися при обрахунку пенсійної виплати, входять, в тому числі основні види грошового забезпечення. Таким чином, в розглядуваному випадку відбувається подвоєння основних видів грошового забезпечення, що є неприпустимим.

Отже, відповідач проводячи обрахунок розміру пенсії позивача та малолітньої дитини діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, і не порушив права та інтереси позивача у справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» /надалі - Закон № 2262-ХІІ/.

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону № 2262-ХІІ члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Згідно ст.29 Закону № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Статтею 30 Закону № 2262-ХІІ визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Відповідно до п.п. «а», «д» ч.4 ст.30 Закону № 2262-ХІІ непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надає передбачених законодавством України для отримувачів пенсій; дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.43 Закону № 2262-ХІІ пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 постанови КМ України № 393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

відповідного окладу за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), окладу/доплати за військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки/доплати за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

При цьому колегія суддів зазначає, що питання про подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою правління ПФ України № 3-1 від 30.01.2007р.

Відповідно до п.1.3, 1.4 вказаного Порядку заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника, який працював на (в) підприємстві, установі, організації, може бути подана через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи, організації.

За малолітніх або неповнолітніх осіб, недієздатних осіб, осіб, дієздатність яких обмежено, заява подається законними представниками (батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками, представниками закладів (органів опіки та піклування), які виконують функції опікунів чи піклувальників).

Як встановлено судом першої інстанції, для призначення пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 було подано Управлінням Національної поліції в Рівненській обл. грошовий атестат № 19 та довідку № 497 від 14.06.2022р. про додаткові види грошового забезпечення, які отримував загиблий військовослужбовець ОСОБА_3 протягом останніх 24 календарних місяців служби підряд до дати смерті.

Із аналізу вказаних документів вбачається, що грошове забезпечення загиблого становило 21513 грн. 12 коп.

Разом з тим, на дату призначення на одного утриманця з 01.06.2022р. пенсія становить 15059 грн. 18 коп. (70 % х 21513 грн. 12 коп.). Починаючи з 01.03.2023р. сума пенсійної виплати на одного утриманця складає 17082 грн. 43 коп.

Водночас, грошовим атестатом № 19 та довідкою № 497 від 14.06.2022р. про додаткові види грошового забезпечення, які отримував загиблий військовослужбовець протягом останніх 24 календарних місяців служби підряд до дати смерті, підтверджено, що до обрахунку пенсії взято такі основні та додаткові види грошового забезпечення: 2600 грн. посадовий оклад; 1800 грн. оклад з військове звання; 1100 грн. надбавка за вислугу років; специфічні умови проходження служби 2282 грн. 08 коп.; премія 13731 грн. 04 коп., що в загальній сумі становить 21513 грн. 12 коп.

Таким чином, пенсійним органом розмір пенсії позивача в разі втрати годувальника обчислювався відповідно до вимог Закону № 2262-ХІІ та постанови КМ України № 393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

При цьому безпідставними є доводи позивача, що пенсія по втраті годувальника повинна обраховуватися із суми 35818 грн. 36 коп., з яких: 2600 грн. посадовий оклад; 1800 грн. оклад з військове звання; 1100 грн. надбавка за вислугу років; 30318 грн. 36 коп. сума, з якої сплачено єдиний соціальний внесок.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, до вказаної суми 30318 грн. 36 коп. (середньомісячної суми, з якої сплачено єдиний соціальний внесок) входять, в тому числі основні види грошового забезпечення. Отже, в спірному випадку відбувається подвоєння основних видів грошового забезпечення, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, оскільки у відповідача були відсутні підстави для обчислення пенсії із суми середньомісячної суми, з якої сплачено єдиний соціальний внесок, суб`єктом владних повноважень в межах спірних правовідносин не було допущено протиправної бездіяльності, а відтак його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.09.2023р. в адміністративній справі № 460/13686/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 12.01.2024р.