Справа № 163/53/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 163/53/23 пров. № А/857/19483/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - Виш Анжели Анатоліївни на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Шереметою С.А., час ухвалення рішення 12 год 38 хв у м. Любомлі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

06.01.2023 ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Волинської митниці, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову по справі про порушення митних правил №0784/20500/22 від 14.12.2022, винесену в.о. начальника Волинської митниці Католиком О.В. за ст.485 Митного кодексу України (далі - МКУ, МК України) та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 05.10.2023 позовні вимоги були задоволені частково. Змінено захід накладеного на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на штраф 100% несплаченої суми митних платежів, що становить 91592,72 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представниця позивачки подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що для притягнення до відповідальності на підставі ст.485 МК України необхідно довести факт заявлення в митній декларації (далі - МД) неправдиві відомості та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, а також наявність прямого умислу, тобто усвідомлених і цілеспрямованих дій особи, направлених на уникнення сплати митних платежів або їх сплати у меншому розмірі. Натомість, у спірних правовідносинах абсолютно є недоведеним наявність умисної форми вини в діях саме позивачки як митного брокера. Також зазначає, що згідно п.6.2 Договору про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів №01/10/2020/М від 01.10.2022 саме замовник ТзОВ Мустанг Транс несе повну юридичну відповідальність за достовірність даних у наданих ним документах виконавцю та митним органам. Відтак вважає, що у діях позивачки відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскільки відсутній такий обов`язковий елемент складу адміністративного правопорушення, як суб`єктивна сторона.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

З урахуванням положень п.1 ч.1 ст.311, ст.286 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 05.12.2022 було складено протокол №0784/20500/22 відносно ОСОБА_1 про порушення митних правил за ст.485 МК України, у якому позивачка вказала про свою згоду з ним та відсутність будь-яких претензій до його складання.

У письмових поясненнях від 05.12.2022 ОСОБА_1 вказала, що при здійсненні декларування товару згідно МД №22UA90U0 від 22.11.2022 товар не оглядала до моменту декларування. Керуючись доступними джерелами мережі інтернет та консультацією інспектора відділу класифікації задекларувала товар за кодом УКТЗЕД , умислу щодо зазначення неправдивих відомостей щодо коду товару не було.

Постановою заступника начальника Волинської митниці Католика О.В. №0784/20500/22 від 14.12.2022 ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил за ст.485 МКУ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 274778,16 грн.

За змістом оспорюваної постанови, до ВМО №1 м/п Володимир-Волинський Волинської митниці було подано електронну МД типу ІМ40ДЕ № 22UA90U0 на товар безпілотний літальний апарат керований людиною з землі, новий, квадракоптер марки DJI Matrice 300 RTK + Enterpise Shield - 2 штуки. Виробник DJI Technology Co.Ltd Китай. Загальна митна вартість товару складає 763272,68 грн.

У графі 54 МД типу ІМ40ДЕ №22UA90U0, як особу, що безпосередньо її склала зазначено декларанта ТзОВ ВОЛЕКСПОБРОК гр. ОСОБА_1 .

З метою здійснення випуску у вільний обіг вказаного товару до ВМО №1 м/п Володимир-Волинський Волинської митниці до митного оформлення були надані зовнішньоекономічний контракт №10/22 від 24.10.2022, інвойс (invoice) №285/MAG/10/2022 від 24.10.2022, платіжний документ, що підтверджує вартість товару №4 від 28.10.2022, калькуляція транспортних витрат №21/1 від 21.11.2022 та МД країни відправлення №22PL301010E1308927 від 01.11.2022.

У ході опрацювання форм митного контролю (АСУР 101-1, 103-1, 105-2, 107-3, 118-3, 203-1, 211-1, 902-1, 911-1) було ініційовано запит до спеціального підрозділу митниці щодо правильності класифікації товарів згідно з УКТЗЕД, заявлених за МД типу ІМ40ДЕ №22UA90U0 від 22.11.2022.

В графі 33 вказаної ЕМД зазначено код товару №1 згідно УКТЗЕД - 88021 10000, за яким ставка ввізного мита становить - 0 %.

Митним органом було прийняте рішення про визначення коду товару №KT-UA-2022 від 01.12.2022 товар №l за УКТЗЕД - , за яким ставка ввізного мита складає - 10 %, як Безпілотні літальні апарати, керовані людиною з землі, нові: квадрокоптери (дрони) моделі DJІ Matrice 300 RTK + Enterprise Shield, 2шт. Товар являє собою радіокеровані літальні пристрої із курсовою камерою (FPV Camera) без функції зображень (роздільна здатність 960 р, кут огляду 145 град., частота кадрів 30 к/с) із чотирма безколекторними електродвигунами у комплекті, зарядним пристроєм, кабелями та пультом керування Smart Controller Enterprise. Торговельна марка DJI. Виробник-SZ DJI Technology Co.,Ltd., Китай.

Згідно службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митного-тарифного регулювання ЗЕД Волинської митниці №7.3-15-04/125 від 01.12.2022 зміна коду товару №1, задекларованого за МД типу ІМ40ДЕ №22UA90U0 від 22.11.2022 призвела до збільшення сум митних платежів, що підлягали сплаті в сумі 91592,72 грн.

Відповідно до копії висновку експерта №CE-22 судової товарознавчої експертизи, складеного 26.12.2022 судовим експертом Волинської торгово-промислової палати безпілотний літальний апарат керований людиною з землі квадракоптер - Matrice 300 RTK + Enterpise Shield DJI Technology Co.Ltd Китай класифікується за товарною підкатегорією .

Рішення митного органу №КТ-UA-2022 від 01.12.2022 про визначення коду товару було оскаржене у судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 по справі №140/8783/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2023 у задоволенні позовних вимог ТзОВ Мустанг Транс до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2022 від 01.12.2022 було відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не погодився з доводами позивачки про відсутність в її діях умислу на порушення митних правил за ст.485 МКУ, а наявні в матеріалах справи докази в сукупності свідчать про наявність в її діях складу інкримінованого правопорушення, відтак вважав правомірною оспорювану постанову. При цьому, з огляду на внесені зміни у ст.485 МКУ, а саме визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з рішенням Конституційного Суду України №4-р(II)/2022 від 15.06.2022 абз.20 ст.485 цього Кодексу, суд вважав за необхідне змінити захід накладеного на позивачку стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100% несплаченої суми митних платежів, що становить 91592,72 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно ч.6 ст.257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Частинами 4, 5 ст.266 МК України передбачено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Статтею 485 МК України передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, в тому числі за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). При цьому зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст.485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.485 МКУ, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст.485 МКУ) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Тобто, для притягнення до відповідальності згідно ст.485 МКУ необхідно доведення факту заявлення в МД неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Аналізуючи зміст ст.485 МК України, колегія суддів вважає, що склад правопорушення, викладений у цій нормі, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Наявність спеціальної протиправної мети в диспозиції вказаної норми свідчить про те, що зазначене правопорушення може бути вчинене лише з умисною формою вини.

Аналогічних висновків щодо застосування положень ст.485 МКУ дійшов Верховний Суд у постановах від 18.06.2020 по справі №638/10546/16-а, від 27.01.2022 по справі №640/5320/17, від 15.02.2023 по справі №712/8692/16-а, від 28.04.2023 по справі №161/17656/15-а.

Судом встановлено, що згідно оспорюваної постанови, позивачкою у МД заявлено неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів.

Разом з тим, колегія враховує, що код товару згідно УКТЗЕД у поданій МД позивачка визначила саме на підставі наданих їй замовником послуг товаросупровідних документів ТзОВ Мустанг Транс.

На думку колегії суддів, зазначення у МД коду товару №1 згідно УКТЗЕД - 88021 10000, за яким ставка ввізного мита становить - 0%, було здійснено не з вини позивачки, а з вини замовника послуг, який надав їй відповідні документи з такими відомостями, за що митними органами, за дані дії, її було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Визначальним, на думку колегії суддів, є те, що в п.9 МД від 22.11.2022 та від 07.12.2022 особою, відповідальною за фінансове врегулювання зазначено саме ТзОВ Мустанг Транс, що у свою чергу виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Більше того, колегія суддів враховує, що розмитнення та випуск товарів у вільний обіг відбувся згідно МД ІМ40МДЕ №22UA84U7 від 07.12.2022 за ставками, які відповідають коду товару згідно УКТЗЕД та не призвело до недобору митних платежів. При цьому, ТзОВ Мустанг Транс були сплачені митні платежі.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Тобто, митний орган повинен надати суду докази, що порушення було скоєне умисно, інакше відсутність у діях суб`єкта доведеної вини виключає відповідальність.

Натомість, відповідачем при розгляді справи про порушення митних правил не доведено належними та достатніми доказами наявність у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки не доведено його суб`єктивну сторону, яка полягає у протиправних, винних (умисних або з необережності) діях чи бездіяльності позивача.

Оспорювана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п.3 ч.1 ст.8 МК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у діях позивачки умислу на вчинення правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, а відтак протиправність оспорюваної постанови, наявності підстав для її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 цього Кодексу (особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.268, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 Виш Анжели Анатоліївни задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року по справі №163/53/23 скасувати та прийняти постанову. якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про порушення митних правил №0784/20500/22 від 14 грудня 2022 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (код ЄДРПОУ - 43958385) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та за подання апеляційної скарги у розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Н. В. Ільчишин