Справа № 520/286/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

10 січня 2024 р. Справа № 520/286/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати дії державного виконавця Голубєва Микити Андрійовича незаконними;

- зобов`язати Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перерахувати аліменти на користь ОСОБА_1 у сумі 45405 грн. 10 коп.;

- зобов`язати Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборонити боржнику ОСОБА_2 виїзд за кордон;

- зобов`язати начальника Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції забезпечити безпосередній контроль за виконавчим провадженням № 33978026.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за даним позовом, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною першою якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця, це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено у розділі X Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404).

Частиною першою статті 74 Закону №1404 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою цієї ж статі передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності державного (приватного) виконавця щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Якщо виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного (приватного) виконавця та посадових осіб органів ДВС, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач у даній справі не погоджується з процедурою перерахунку грошових коштів (аліментів) у розмірі 45405,10 грн. на користь стягувача ( ОСОБА_1 ) по ВП № 33978026, які у відповідності до ч. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» були повернуті до Державного бюджету України, у зв`язку з тим, що вказані кошти не були витребувані стягувачем ( ОСОБА_1 ) протягом року.

Так представник позивача вказує, що Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адвокатський запит від 26 червня 2023 повідомив, що згідно розпорядження державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Лугового Владислава Миколайовича № 33978026 від 24.02.2022 грошові кошти у сумі 4000 грн., що надійшли 06.09.2021 р., у сумі 29358.4 грн., що надійшли 06.09.2021 р., у сумі 3900 грн., що надійшли 21.09.2021 р., у сумі 10000 грн., що надійшли 11.01.2022 р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2- 2868/12, виданого 15.07.2012 р. суд загальної юрисдикції (Ленінським районним судом м.Харкова), про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 , керуючись статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження" було перераховано на користь МВ ДВС по Харківському району та м. Люботину СМУ МЮ.

Державний виконавець повідомив, що 17 листопада 2022 року ним було направлено вимогу стягувачу, в якій вимагалося: подати реквізити для перерахунку коштів стягнутих з боржника на користь стягувача, що підтверджується квитанцією AT «УКРПОШТА» за трек-номером 101.

Також, державний виконавець у відповіді за № 36995 від 04 липня 2023 року на адвокатський запит, повідомив, що грошові кошти стягнуті з боржника у розмірі 45405 грн. 10 коп. були перераховані до державного бюджету, згідно платіжного розпорядження № 33978026 від 18 січня 2023 року.

Таким чином, позивач фактично не погоджується із діями державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо дотримання та проведення процедури нарахування на користь стягувача (позивача у даній справі) грошових коштів (аліментів), які були вчинені в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-2868/12, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, який виданий 15.07.2012 Ленінським районним судом м. Харкова.

Судом з Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/23779375 встановлено, що Ленінським районним судом м. Харкова саме у порядку Цивільного процесуального кодексу України прийнято рішення у справі № 2-2868/12 від 28.04.2012.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 Цивільного процесуального кодексу України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України та його примусовим виконанням.

Оскільки позивач не погоджується із діями державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо дотримання та проведення процедури нарахування на користь стягувача ( ОСОБА_1 ) грошових коштів (аліментів) у процесі виконання виконавчого листа № 2-2868/12, який видано Ленінським районним судом м. Харкова за правилами Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Окрім того, суд зауважує, що частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Однак, позивач у пункті першому прохальної частини позовних вимог не конкретизував у чому полягає незаконність дій державного виконавця, так і не уточнив та не обґрунтував пункт третій прохальної частини позовних вимог (щодо зобов`язання Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборонити боржнику ОСОБА_2 виїзд за кордон) та його пов`язаність з іншими позовними вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, роз`яснивши при цьому позивачеві, що розгляд цих вимог повинен здійснюватися за правилами ЦПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 520/286/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С.Мороко