Справа № 640/6473/22
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м. Київ № 640/6473/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області

Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.

Дніпро)

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 11.03.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП №64442040.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що підставою для закриття виконавчого провадження відповідачем вказано виконання судового рішення, що, на думку позивача, не відповідає фактичним обставинам, оскільки при здійсненні перерахунку пенсії на виконання судового рішення у справі №640/6252/20 було істотно зменшено розмір його пенсії.

Позивач стверджує, що скасування постанови про закінчення виконавчого провадження надасть йому можливість домогтися виконання судового рішення.

Крім того, позивач зазначив, що виконавче провадження закінчено на підставі листа, наданого ГУ ПФУ у Запорізькій області, в якому зазначено про повне виконання судового рішення у справі №640/6252/20. Проте, до такого листа не було долучено жодних доказів на підтвердження фактичного виконання означеного судового рішення.

На думку позивача, спірна постанова винесена ним передчасно та, як внаслідок, підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що на виконання у відділі перебувало виконавче провадження №64442040 з примусового виконання виконавчого листа №640/6252/20 щодо проведення позивачу перерахунку пенсії.

Після відкриття виконавчого провадження №64442040 державному виконавцю надійшов лист від ГУ ПФУ у Запорізькій області про здійснення перерахунку пенсії позивачу у розмірі 90% місячної заробітної плати на підставі довідки від 17.06.2016 №18-985зп без обмеження пенсії максимальним розміром, що підтверджується рішенням №65.

За фактом добровільного виконання виконавчого листа №640/6252/20 відповідачем на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження.

У поданих до суду листом від 17.12.2023 поясненнях позивачем зазначено, що судове рішення у справі №640/6473/22 станом на тепер не виконано (понад 3 роки), на підтвердження чого долучено до справи довідку про доходи.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

10.05.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

На адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом «Про скерування за належністю справи» надійшли матеріали адміністративної справи №640/6473/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Жуку Р.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19.12.2023 позивачем подано до суду пояснення на виконання ухвали суду від 13.12.2023.

Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2020 у справі №640/6252/20, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2020, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років на підставі його заяви від 21.02.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII в первинній редакції, виходячи із 90% місячної заробітної плати з посади прокурора відділу Генеральної прокуратури України з урахуванням фактично отриманих виплат і умов праці, що існували на день звільнення, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 17.06.2016 №18-985зп без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.03.2020.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2021 у справі №640/6252/20 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у справі №640/6252/20 повернуто заявнику без розгляду, оскільки не було додану інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження.

02.02.2021 видано виконавчий лист №640/6252/20, на підставі якого постановою від 09.02.2021 відповідачем відкрито виконавче провадження.

Листом ГУ ПФУ у Запорізькій області від 26.02.2021 №0800-0903/6/14692 повідомило відповідача, що ним відповідно до вимог означеного виконавчого листа здійснено позивачу перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи з 90% місячної заробітної плати з посади прокурора відділу Генеральної прокуратури України з урахуванням фактично отриманих виплат і умов праці, які існували на день звільнення, згідно постанови КМУ від 09.12.2015 №1013 відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 17.06.2016 №18-985зп, без обмеження її максимального розміру, з 01.03.2020. Розмір пенсійної виплати з 01.03.2020 склав 21204,09 грн. Таким чином, виконавчий лист №640/6252/20 виконано у добровільному порядку.

Додатком до означеного листа ГУ ПФУ у Запорізькій області надано відповідачу перерахунок пенсії, з якого вбачається, що підставою для здійснення перерахунку є рішення суду №640/6252/20 від 02.10.2020; розмір пенсії складає 90% від заробітку; розмір пенсії з 01.03.2020 склав 20104,09 грн. З 01.04.2020 розмір пенсії зменшився до 16380,00 грн; з 01.07.2020 17120,00 грн; з 01.12.2020 17690,00 грн.

Постановою відповідача від 11.03.2021 ВП №64442040 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №640/6252/20 від 02.02.2021 закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі виконавчого листа.

Не погоджуючись із вказаними висновками, позивач звернувся до суду із цим позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України «Про виконавче провадження» від 0.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 39 Закону №1404-VIII визначений виключний перелік випадків, у яких виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами другою а четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2020 у справі №640/6252/20, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2020, зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII в первинній редакції, виходячи із 90% місячної заробітної плати з посади прокурора відділу Генеральної прокуратури України з урахуванням фактично отриманих виплат і умов праці, що існували на день звільнення, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 17 червня 2016 року №18-985зп без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01 березня 2020 року.

Листом ГУ ПФУ у Запорізькій області від 26.02.2021 №0800-0903/6/14692 повідомило відповідача, що ним відповідно до вимог означеного виконавчого листа здійснено позивачу перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи з 90% місячної заробітної плати з посади прокурора відділу Генеральної прокуратури України з урахуванням фактично отриманих виплат і умов праці, які існували на день звільнення, згідно постанови КМУ від 09.12.2015 №1013 відповідно одо довідки Генеральної прокуратури України від 17.06.2016 №18-985зп, без обмеження її максимального розміру, з 01.03.2020. Розмір пенсійної виплати з 01.03.2020 склав 21204,09 грн. Таким чином, виконавчий лист №640/6252/20 виконано у добровільному порядку.

Додатком до означеного листа ГУ ПФУ у Запорізькій області надано відповідачу перерахунок пенсії, з якого вбачається, що підставою для здійснення перерахунку є рішення суду №640/6252/20 від 02.10.2020; розмір пенсії складає 90% від заробітку; розмір пенсії з 01.03.2020 склав 20104,09 грн. З 01.04.2020 розмір пенсії зменшився до 16380,00 грн; з 01.07.2020 17120,00 грн; з 01.12.2020 17690,00 грн.

Отже, на переконання суду, боржником виконане судове рішення у зобов`язальній частині шляхом здійснення перерахунку пенсії з 01.03.2020 у розмірі 90% від місячної заробітної плати та розмір пенсії позивача після такого перерахунку склав 21204,09 грн.

При цьому зобов`язання ГУ ПФУ у Запорізькій області саме виплатити позивачу нараховану суму пенсії резолютивна частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2020 у справі №640/6252/20 не містить, а тому у відповідача, відповідно, були відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви ГУ ПФУ у Запорізькій області про закінчення виконавчого провадження з підстав невиплати нарахованої позивачу у порядку здійснення перерахунку пенсії на виконання означеного судового рішення.

Крім того, у разі незгоди позивача з розміром пенсії після проведеного нарахування він має право звернутися до суду з новим позовом, оскільки подальші перерахунки та виплати пенсії, здійснені пенсійним органом після виконання судового рішення, не могли бути предметом на підставами позовних вимог, заявлених у межах адміністративної справи №640/6252/20 з огляду на те, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Суд наголошує, що примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», і суд не вправі фактично зобов`язувати відповідача виконати рішення суду, яке набрало законної сили, шляхом ухвалення іншого рішення.

Враховуючи викладене, за результатом розгляду спору суд вважає правомірною постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження №64442040 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України озгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду докази на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

VI. Судові витрати.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстав для відшкодування позивачу понесених при подачі позову судових витрат немає.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Жук Р.В.