Справа № 460/24590/22
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань відстрочення, розстрочення виконання, зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового рішення
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.А. Борискін, розглянувши заяву Львівської обласної державної адміністрації у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1
до Львівської міської ради та Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області
про зміну способу виконання рішення суду
У провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради та Львівської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про зобов`язання вчинення дій.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.10.2023, що набрало законної сили 16.11.2023, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо незабезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї, в загальній кількості 9 осіб, жилими приміщеннями відповідно до вимог Житлового кодексу України та Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Львівську міську раду забезпечити ОСОБА_1 та членів його сім`ї, в загальній кількості 9 осіб, жилими приміщеннями відповідно до вимог Житлового кодексу України та Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Львівську обласну держадмiнiстрацію перерахувати кошти в сумі 4021748,50 грн. на рахунок Львівської міської ради на закупівлю жилих приміщень ОСОБА_1 та членам його сім`ї в загальній кількості 9 осіб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

29.11.2023 судом видано виконавчі листи у справі №460/24590/22.

05.01.2024 Львівська обласна державна адміністрація звернулася до суду із заявою про зміну способу виконання рішення у справі №460/24590/22 шляхом здійснення перерахування коштів Львівською обласною державною адміністрацією в сумі 4021748,50 грн. на закупівлю жилих приміщень ОСОБА_1 та членам його сім`ї на рахунок департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради.

Ухвалою суду від 08.01.2024 заяву відповідача (боржника, виконавця) - Львівської обласної державної адміністрації, про зміну способу виконання судового рішення у справі №460/24590/22 призначено до розгляду, за правилами ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у порядку письмового провадження.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з ч.1, 3 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, під встановленням/зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. При цьому, встановлюючи чи змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Так, саме поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під встановленням/зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб, що визначенні таким рішенням суду.

Положеннями ч.2, 3 ст.14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у ст.370 КАС України (обов`язковість судових рішень).

Згідно із ст.2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" №4901-VI від 05.06.2012, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Разом з тим, суд звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст.2 КАС України).

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому, за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Верховний Суд у своїх висновках неодноразово посилався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Ухвалення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав і забезпечення їхньої примусової реалізації, не відповідає положенням Конвенції та, відповідно, завданню адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2019 по справі №840/3112/18, від 16.02. 2023 по справі №640/16326/20.

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Так, рішенням суду у даній справі, яке набрало законної сили, Львівську обласну держадміністрацію зобов`язано перерахувати кошти в сумі 4021748,50 грн. на рахунок Львівської міської ради на закупівлю жилих приміщень ОСОБА_1 та членам його сім`ї в загальній кількості 9 осіб.

Як встановлено судом, з метою виконання судового рішення, Львівська обласна військова адміністрація зверталася до Львівської міської ради з проханням надати реквізити рахунку на який необхідно здійснити перерахування коштів.

Листом від 01.01.2024 №2501-вих-81 виконавчий комітет Львівської міської ради повідомив, що в Львівської міської ради відсутні рахунки в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Львівській області.

Також вказаним листом проінформовано, що згідно ухвали Львівської міської ради від 08.07.2021 № 1081 "Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради" питання ведення квартирного обліку та надання житла належить до повноважень департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради.

Тому, дослідивши надані заявником та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність обставин, що підтверджують відсутність у Львівської обласної державної адміністрації можливості виконання рішення суду по справі №460/24590/22.

З урахуванням зазначеного вище, з огляду на наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданої заяви зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст.205, 243, 248, 256, 293-297, 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача (боржника, виконавця) - Львівської обласної державної адміністрації, про зміну порядку і способу виконання рішення суду задовольнити.

Змінити порядок і спосіб виконання рішення суду від 05.10.2023 у справі №460/24590/22, шляхом зобов`язання здійснення перерахунку коштів Львівською обласною державною адміністрацією в сумі 4021748,50 грн. на закупівлю жилих приміщень ОСОБА_1 та членам його сім`ї, в загальній кількості 9 осіб, на рахунок департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 12 січня 2024 року

Суддя С.А. Борискін