Справа № 620/13765/23
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року м. Чернігів Справа № 620/13765/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (далі - відповідач), у якому просить: визнати протиправним рішення Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, оформлене листом № М-2185 від 18.07.2023 про відмову в призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, встановленої Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, за період з 01 жовтня 2017 року по 08.07.2022; зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, встановлену Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, за період з 01 жовтня 2017 року по 08.07.2022.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що він є внутрішньо переміщеною особою, в зв`язку з чим з березня 2017 року йому, як внутрішньо переміщеній особі, було призначено адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, однак на підставі заяви позивача, з жовтня 2017 року останній вже не отримував адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В свою чергу, 08.07.2022 позивач набув право власності на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вважаючи, що має право на отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, 03.07.2023 звернувся до відповідача з заявою, в якій просив призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з часу припинення її виплати у 2017 році до 08.07.2022 (дати набуття права власності на житло в м. Чернігів). Відмову Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради призначити, нарахувати та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з жовтня 2017 року до 08.07.2022 (дата набуття позивачем права власності на житло в м. Чернігів) вважає протиправною, оскільки до цієї дати не існувало підстав для відмови в призначені чи виплаті останньому такої допомоги.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає про відсутність правових підстав для призначення, нарахування та виплати позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - щомісячна адресна допомога), встановленої Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505), за період з 01 жовтня 2017 року до 08 липня 2022 року. Зазначає, що вказаний Порядок №505 втратив чинність з 22.03.2022. Також зазначає, що певна змістовна неоднаковість визначеної Порядком № 505 адресної допомоги та грошової компенсації, передбаченої Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450 (далі - Порядок № 450), не змінює одного й того ж цільового призначення цих виплат з державного бюджету; військовослужбовець, який є також внутрішньо переміщеною особою, не має права отримувати одночасно грошову компенсацію, передбачену Порядком № 450, та адресну допомогу відповідно до Порядку № 505; разом із тим така особа може обрати той вид зазначених компенсаційних виплат, який є для неї більш сприятливим.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 відповідно до частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України залишено без руху та надано останньому 5-денний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

У встановлений судом строк недоліки, вказані в ухвалі від 28.11.2023 позивачем усунуті, в зв`язку з чим ухвалою суду від 10.01.2024 продовжено розгляд даної справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 28.03.2017 № 7423-3333, виданою Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради (а.с.11).

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач в період з березня 2017 року по вересень 2017 року отримував щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

08.07.2022 позивач набув право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15-19).

В свою чергу, 03.07.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив зазначити причини і підстави та надати підтверджуючі документи щодо припинення виплати позивачу щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; зазначити розмір невиплаченої щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з часу припинення її виплати у 2017 році до 08.07.2022 моменту набуття позивачем права власності на житло в м. Чернігів; виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з часу припинення її виплати у 2017 році до 08.07.2022 моменту набуття позивачем права власності на житло в м. Чернігів (а.с.20-21).

Листом від 18.07.2023 № М-2185 Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради повідомив, що щомісячну адресну допомогу відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (втратила чинність з 22.03.2022) позивач отримував з березня 2017 року до вересня 2017 року включно. Зазначити причини і підстави та надати підтверджуючі документи щодо припинення виплати позивачу допомоги немає можливості, оскільки особову справу одержувача допомоги знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання. Водночас повідомлено, що після припинення виплати позивачу вказаної допомоги у вересні 2017 року позивач протягом строку дії постанови №505 не звертався за її призначенням. Враховуючи наведене, правові підстави для призначення та виплати позивачу щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з часу припинення її виплати у вересні 2017 року відповідно до постанови №505 відсутні (а.с.22).

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 20.10.2014 №1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею першою Закону передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Статтею 7 Закону передбачено забезпечення реалізації прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування, соціальні послуги, освіту.

Внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування (частина десята статті 7 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (чинного, на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №505), який визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Пунктом 2 Порядку №505 встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до пункту 5 вказаного Порядку призначення і виплата грошової допомоги здійснюється уповноваженим органом за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї.

Для призначення грошової допомоги уповноважений представник сім`ї за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, подає складену в довільній формі письмову заяву про надання грошової допомоги та документи, визначені цим пунктом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву. У разі відсутності змін, що впливають на призначення грошової допомоги, про це зазначається у заяві про призначення допомоги на наступний шестимісячний строк, і до заяви не додаються документи, зазначені у цьому пункті, а використовуються відомості з документів, поданих з останньою заявою про призначення грошової допомоги. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що для отримання відповідної грошової допомоги особа, перебуваючи на обліку як внутрішньо переміщена особа, має звернутися до уповноважених органів за фактичним місцем проживання (перебування) з заявою та відповідними документами. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк особа також подає заяву. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи позивач є внутрішньо переміщеною особою, в зв`язку з чим з березня 2017 року йому, як внутрішньо переміщеній особі, було призначено адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

В подальшому, як зазначає позивач у позовній заяві ним особисто було подано заяву до відповідача про припинення виплати адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі, в зв`язку з чим, з жовтня 2017 року виплата адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг була припинена.

Таким чином, суд зазначає, що припиняючи з жовтня 2017 року виплату позивачу спірної грошової допомоги відповідач діяв правомірно у відповідності до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, оскільки позивачем особисто було подано заяву про припинення виплати адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.

Щодо посилань позивача, що працівники відповідача переконали та змусили його написати заяву про припинення виплати адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі не приймаються судом до уваги, оскільки на підтвердження вказаного факту не надано жодних доказів, зокрема, звернення позивача до правоохоронних органів, тощо.

Також суд зазначає, що після припинення виплати позивачу відповідної грошової допомоги, останній в межах строку дії Порядку № 505 (до 21.03.2022) не звертався до відповідача за її призначенням.

Також судом не приймаються до уваги посилання позивача на правову позицію Верховного Суду у справі №751/2087/16-а від 15.08.2019 відповідно до якої щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбачена Порядком №505, та грошова компенсація за піднайом (найом) житла, що передбачена Порядком №450, мають різну правову природу та їх виплата не залежить одна від одної, виходячи з наступного.

Так, зокрема, Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 750/12742/15-а, висловив таку правову позицію: певна змістовна неоднаковість визначеної Порядком № 505 адресної допомоги та грошової компенсації, передбаченої Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450 (далі - Порядок № 450), не змінює одного й того ж цільового призначення цих виплат з державного бюджету; військовослужбовець, який є також внутрішньо переміщеною особою, не має права отримувати одночасно грошову компенсацію, передбачену Порядком № 450, та адресну допомогу відповідно до Порядку № 505; разом із тим така особа може обрати той вид зазначених компенсаційних виплат, який є для неї більш сприятливим, підтримавши попередньо викладену правову позицію Верховного Суду у постанові від 11 липня 2017 року у справі № 750/2414/15-а, зазначивши що Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 750/12742/15-а зазначив, що посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 15 серпня 2019 року (справа № 751/2087/16-а), не може бути прийнята до уваги, оскільки наведене судове рішення стосуються оцінки судом інших фактичних обставин, що унеможливлює використання висновків Верховного Суду в межах даних правовідносин. Зокрема, у зазначеній справі суд зробив висновок щодо права на компенсацію не одній, а двом особам. Кожен із них має право на відповідний вид компенсаційних виплат згідно Порядку № 505 та Порядку № 450. За таких обставин, Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції, що Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унеможливлює отримання військовослужбовцями та членами їх сімей однакових пільг, гарантій та компенсації з кількох різних підстав.

Тобто, правова позиція Верховного Суду з даного питання вже змінена, і та правова позиція Верховного Суду, яка висловлена у справі 751/2087/16-а, стосується тільки справи № 751/2087/16-а та не поширює свою дію на інші правовідносини.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради (вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, 14017, ).

Повне судове рішення складено 11.01.2024.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО