Справа № 500/927/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/927/23 пров. № А/857/16047/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року (головуючий суддя Осташ А.В., м. Тернопіль) у справі № 500/927/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просив визнати незаконними дії Головного управління ДПС у Тернопільській області, які полягають у відображенні у Електронному кабінеті у графі суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН з системи електронного адміністрування ПДВ, боргу у розмірі 1 071 617,49 грн.; зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області внести зміни у Електронний кабінет платника.

Позов обгрунтовує тим, що відображення в електронному кабінеті боргу у розмірі 1 071 617,49 грн. не відповідає дійсності, оскільки податковий борг був нарахований на підставі податкового повідомлення-рішення від 11.01.2019 №2, яке скасоване постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі №500/1886/20.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем не доведено підстави позовних вимог саме до Головного управління ДПС у Тернопільській області, оскільки методологом електронного кабінету є ДПС України, яке має бути відповідачем у даному спорі. Крім того, зазначає, що позивачем не надано доказів про те, що він звертався до методолога з повідомленням про технічну та/або методологічну помилку, а отже не дотримався Порядку функціонування електронного кабінету, що є підставою для відмови у позові.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 11.01.2019 року № 2 ГУ ДФС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення, згідно якого ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1 448 093,75 гри., з них: 1 158 475,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 289 618,75 грн. - за штрафними санкціями.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 500/1886/20 визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № 2 від 11.01.2019.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року у справі № 500/1168/19 прийнято відмову Головного управління ДПС у Тернопільській області від позову до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 2393453,75 грн. за податковим повідомленням- рішенням за № 2, винесеним ГУ ДФС у Тернопільській області від 11.01.2019 року.

04.01.2023 позивач на запит від 04.01.2023 року №1 отримав із свого електронного кабінету платника податків Витяг щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, з системи електронного адміністрування ПДВ №1, в якому відображено суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних із від`ємним значенням «мінус 1 071 617,49 грн.».

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неусунення інформації про наявність у нього податкового боргу з ПДВ в розмірі 1 071 617,49 грн протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що не провівши перевірки наявності методологічної помилки за повідомленням позивача та не повідомивши платника податків про результати обробки помилки, що виникла під час роботи в інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний кабінет», у строки, встановлені пунктом 42-1.8 статті 42-1 ПК України, податковим органом допущено протиправну бездіяльність, що є правовою підставою для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.56-2 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України електронний кабінет - електронна система взаємовідносин між платниками податків та державними, у тому числі контролюючими, органами з питань реалізації їхніх прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, що складається з: апаратно-програмного комплексу; портального рішення для користувачів - платників податків, робота в якому здійснюється он-лайн (через Інтернет у режимі реального часу) та не вимагає обов`язкового використання спеціалізованого клієнтського застосування; портального рішення для користувачів - державних, у тому числі контролюючих, органів; програмного інтерфейсу (API), що дає змогу реалізувати повноту функціоналу електронного кабінету; інших засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем.

Порядок функціонування електронного кабінету визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 42-1.2 статті 42-1 ПК України електронний кабінет забезпечує можливість реалізації платниками податків прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та нормативно-правовими актами, що прийняті на підставі та на виконання цього Кодексу, законами з питань митної справи, в тому числі, шляхом: перегляду в режимі реального часу інформації про платника податків, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків та адмініструванням податків, зборів, митних платежів, здійсненням податкового контролю, в тому числі дані оперативного обліку податків та зборів (у тому числі дані інтегрованих карток платників податків), дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість, дані системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, а також одержання такої інформації у вигляді документа, який формується автоматизовано шляхом вивантаження відповідної інформації з електронного кабінету із накладенням кваліфікованого електронного підпису посадової особи контролюючого органу та кваліфікованої електронної печатки контролюючого органу із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання (абзац другий пункту 42-1.2); подання повідомлення про технічну та/або методологічну помилку, що виявлена в роботі електронного кабінету (абзац вісімнадцятий пункту 42-1.2).

Відповідно до підпункту 14.1.110 пункту 14.1 статті 14 ПК України методологом Електронного кабінету є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну та митну політику.

Методологічною помилкою електронного кабінету є невідповідність методології та/або алгоритмів роботи електронного кабінету положенням податкового законодавства, яка призводить до помилки, в тому числі в розрахунку об`єкта оподаткування, суми податку, суми надмірної сплати податку, суми пені, штрафних санкцій, показників формули обрахунку, які використовуються в електронних системах адміністрування, інших показників, що впливають на права та обов`язки платників податків ( підпункт 14.1.111 пункту 14.1 статті 14 ПК України ).

У разі виявлення платником податків технічної та/або методологічної помилки у роботі електронного кабінету він має право надіслати через електронний кабінет або в інший спосіб повідомлення про виявлену технічну та/або методологічну помилку. Повідомлення про методологічну помилку надсилається методологу електронного кабінету. Повідомлення про технічну помилку надсилається одночасно методологу електронного кабінету та технічному адміністратору (п. 42-1.7 статті 42-1 ПК України).

Методолог електронного кабінету зобов`язаний провести перевірку наявності методологічної помилки протягом 72 годин після надходження повідомлення від платника податків, крім вихідних та святкових днів, про результати якої повідомити платнику податків у цей самий строк.

Якщо методолог електронного кабінету визнає наявність методологічної помилки, він зобов`язаний усунути її у строк, що визначається ним з урахуванням критичності виявленої помилки та технічної можливості її усунення.

Якщо методологічна помилка призводить до порушення прав платників податків або передбачає притягнення платників податків до відповідальності, методолог надсилає в електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платника податків документ, яким повідомляє про існування методологічної помилки та про час, необхідний для її усунення та відновлення порушених прав платників податків. Про усунення методологічної помилки методолог повідомляє платникам податків шляхом надіслання відповідного документа із повідомленням в електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платників податків (п. 42-1.8 статті 42-1 ПК України).

Пункт 10 розділу ІІ Порядку функціонування електронного кабінету, який затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 липня 2017 року №637 дублює положення п. 42-1.8 статті 42-1 ПК України і визначає, що методолог Електронного кабінету зобов`язаний провести перевірку наявності методологічної помилки протягом 72 годин після надходження такого повідомлення від користувача, крім вихідних та святкових днів. За результатами опрацювання повідомлення користувачу у цей самий строк надсилається повідомлення про результати обробки помилки, що виникла під час роботи в інформаційно-телекомунікаційній системі "Електронний кабінет", за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, в якому підтверджується або спростовується наявність відповідної помилки. Якщо методолог Електронного кабінету визнає наявність методологічної помилки, він зобов`язаний усунути її у строк, що визначається ним з урахуванням критичності виявленої помилки та технічної можливості її усунення. Якщо методологічна помилка призводить до порушення прав платника податків або передбачає притягнення платників податків до відповідальності, методолог Електронного кабінету надсилає в Електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платника податків документ, яким повідомляє про існування методологічної помилки та про час, необхідний для її усунення та відновлення порушених прав платника податків. Про усунення методологічної помилки методолог Електронного кабінету повідомляє платників податків шляхом надіслання відповідного документа із повідомленням в Електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платників податків.

Пунктом 42-1.11 статті 42-1 ПК України передбачено, що якщо технічний адміністратор або методолог не надсилає відповіді про результати перевірки повідомлення про технічну та/або методологічну помилку у встановлений цим Кодексом строк або заперечує наявність технічної та/або методологічної помилки у роботі електронного кабінету, то платник податків має право звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних інтересів, про що повідомляє контролюючому органу, технічному адміністратору та методологу електронного кабінету через електронний кабінет. Протягом всього часу судового розгляду такого звернення платника податків забороняється визначати платнику податків грошове зобов`язання, застосовувати штрафні санкції та нараховувати пеню, ініціювати притягнення платника податків та/або його посадових осіб до адміністративної, кримінальної відповідальності за порушення податкового законодавства, що можуть бути спричинені технічною та/або методологічною помилкою у роботі електронного кабінету.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Податковим кодексом України і Порядком функціонування електронного кабінету, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 липня 2017 року №637, встановлений чіткий алгоритм дій при виявленні і виправленні технічної та/або методологічної помилки у Електронному кабінеті платника податку. Зокрема, виправлення технічної та/або методологічної помилки здійснюється методологом Електронного кабінету після звернення платника податку протягом 72 годин після надходження повідомлення від платника податків. Платник податків має право звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних інтересів лише у випадку, якщо технічний адміністратор або методолог не надсилає відповіді про результати перевірки повідомлення про технічну та/або методологічну помилку у встановлений цим Кодексом строк або заперечує наявність технічної та/або методологічної помилки у роботі електронного кабінету.

Як встановлено судом першої інстанції, у Електронному кабінеті платника ПДВ ФОП ОСОБА_1 міститься інформація про наявність боргу у розмірі 1 071 617,49 грн., що був нарахований на підставі податкового повідомлення-рішення від 11.01.2019 №2, яке скасоване постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі №500/1886/20.

Дані обставини визнаються відповідачем, отже, не потребують доказування.

Позивач просить усунути інформацію про наявність боргу з його електронного кабінету платника ПДВ.

Разом з тим, відповідно до п. 42-1.7 статті 42-1 ПК України підставою для вчинення методологом дій на виправлення помилок у роботі електронного кабінету є повідомлення його або його та технічного адміністратора платником податків про виявлену технічну та/або методологічну помилку через електронний кабінет або в інший спосіб повідомлення. І лише у випадку якщо технічний адміністратор або методолог не надсилає відповіді про результати перевірки повідомлення про технічну та/або методологічну помилку у встановлений цим Кодексом строк або заперечує наявність технічної та/або методологічної помилки у роботі електронного кабінету платник податків має право звернутися до суду про визнання дій чи бездіяльності методолога чи технічного адміністратора протиправними.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що такі не містять жодного доказу направлення від позивача методологу повідомлення про технічну та/або методологічну помилку, як це передбачає абзац вісімнадцятий пункту 42-1.2 статті 42-1 ПК України.

Більше того, зі змісту позовної заяви не вбачається, що позивач взагалі звертався з таким повідомленням.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, безпідставно взяв до уваги пояснення позивача про його усні звернення та неодноразові телефонні дзвінки до контролюючого органу, оскільки такі пояснення не підтверджені доказами. Крім того, колегія суддів зазначає, що усні звернення та телефонні дзвінки не є належним повідомленням методолога Електронного кабінету про виявлені помилки, оскільки відповідно до п. 42-1.7 статті 42-1 ПК України таке повідомлення здійснюється шляхом надсилання через електронний кабінет або в інший спосіб ( повідомлення про методологічну помилку надсилається методологу електронного кабінету; повідомлення про технічну помилку надсилається одночасно методологу електронного кабінету та технічному адміністратору ).

Таким чином, висновки суду першої інстанції про вчинену відповідачем бездіяльність ( проігноровано повідомлення платника податків про наявність методологічної помилки в електронному кабінеті в частині відображення інформації про наявність податкового боргу в розмірі 1 071 617,49 грн. ) не грунтуються на доказах, а отже, є помилковими.

Також колегія суддів зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненням ним дій чи допущенням бездіяльності порушені права позивача.

Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 320/12166/20.

Колегія суддів також звертає увагу про помилковість висновків суду першої інстанції щодо зобов`язання Головного управління ДПС у Тернопільській області, як методолога Електронного кабінету, внести зміни у Електронний кабінет, оскільки методологом Електронного кабінету відповідно до підпункту 14.1.110 пункту 14.1 статті 14 ПК України є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну та митну політику, тобто ДПС України.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, а також з врахуванням того, що апеляційним судом не встановлено факту протиправної бездіяльності контролюючого органу та порушення прав позивача, колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відсутні.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми матеріального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення постанови про відмову у задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 500/927/23 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар