Справа № 160/29008/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
07.11.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій, на яку мав право мій чоловік, за період з 2017 року по 2023 роки при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на яку мав право чоловік ОСОБА_1 за період з 2017 року по 2023 роки, при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2 , який проходив військову службу у військової частини НОМЕР_1 , та мав статус учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням УБД НОМЕР_2 , виданим Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 від 7 жовтня 2018 року. Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №189 від 12.09.2023 року, ОСОБА_2 було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №189 від 12.09.2023, виплату грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, вказаним наказом не передбачено. Так, при виключенні із списків особового складу частини військовою частиною не було виплачено позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учасника бойових дій (УБД) за весь період служби мого чоловіка (з 2017 року по 2023 рік включно). Отже, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати мені грошової компенсації, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, за невикористані календарні дні додаткової відпустки, на яку мав право мій чоловік, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2023 роки є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 04.12.2023, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
22.11.2023 відповідачем засобами електронного зв`язку через підсистему Електронний суд до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до п.19 ст.10-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військоволікарської комісії, припиняється. Таким чином, позивач, маючи з 2017 року статус учасника бойових дій, мав додаткову пільгу, передбачену п.12, ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. Але, в той же час, оскільки чоловік позивача в період 2017-2023 роки продовжував перебувати на військовій службі, він не мав можливості скористатися цієї пільгою, оскільки п.19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» забороняє додаткові відпустки військовослужбовців під час особливого періоду. Щодо грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, то необхідно розуміти, що ст.10-1 Закону передбачає лише один вид додаткової відпустки - військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я. Саме дні невикористаної цієї додаткової відпустки відповідно до п.14 ст.10-1 Закону у разі звільнення військовослужбовця підлягають грошовій компенсації. Що стосується додаткової відпустки учасникам бойових дій, то вона Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачена, а тому, відповідно до п.8 ст.10-1 Закону, стосовно цієї відпустки необхідно керуватися правилами передбаченими Законом України «Про відпустки». Таким чином, ст.24 Закону передбачає виплату грошової компенсації лише за невикористані дні основної відпустки та додаткової відпуски працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи АІ групи. Виплата грошової компенсації за невикористані дні за іншими видами додаткових відпусток ст.24 Закону не передбачена. Так відповідно до роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25.07.2019 року № 248/5571 при звільненні з військової служби компенсація за ненадані під час особливого періоду дні додаткових і соціальних відпусток (у тому числі військовослужбовцям -учасникам бойових дій) не виплачується. Представник відповідача зазначає, що відсутні підстави для визнання бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій протиправною, оскільки у своїх діях керувався вимогами чинного законодавства та виконав їх в повному обсязі, враховуючи вищевикладене просить у задоволені позову відмовити.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 04.09.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії Серії НОМЕР_4 від 04.09.2018, зареєстрованим Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2017 за №223 рядового ОСОБА_2 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 жовтня 2017 року № 35-РС прийнято на військову службу за контрактом у Збройні Сили України та призначено номером обслуги зенітного відділення зенітного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетного дивізіону, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27 жовтня 2017 року зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення і вважати, що з 27 жовтня 2017 року справи та посаду номера обслуги зенітного взводу 3 зенітної ракетної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 530 (п`ятсот тридцять) гривень на місяць. ВОС-156533А. шпк «СОЛДАТ».
Так, ОСОБА_2 є учасником бойових дій, про що видано свідоцтво учасника бойових дій.
Згідно з свідоцтва про смерть серії Серії НОМЕР_5 від 02.09.2023, зареєстрованим Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1656 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.09.2023 за №1896
«4.молодшого сержанта ОСОБА_2 , командира відділення зенітного взводу 4 зенітної ракетної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в наслідок важкого ракового виснаження, злоякісне новоутворення кісток таза, крижового відділу та куприка, з 29 серпня 2023 року виключній зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направити документи до Новомосковського РТЦК та СП Дніпропетровської області. Смерть пов`язана з проходженням військової служби.
Виплатити дружині померлого допомогу у проведенні поховання в розмірі п`яти прожиткових мінімумів з розрахунку на місяць на одну особу згідно п.7 постанови КМ України від 22 травня 2000 року №829 (зі змінами).
Виплатити дружині загиблого ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Порядку виплатити грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 (далі - Порядок) рішення Міністра оборони України №2683 від 01 лютого 2023 року, виплати за період з 01 по 31 серпня 2023 року:
надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років у залежності від складання та важливості виконуваних обов`язків;
щомісячну премію відповідно до їх особистого внеску у загальні результати служби у розмірі 489 % посадового окладу:
Щорічна основна відпустка за 2023 рік використана терміном 25 (двадцять п`ять) діб. Грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік виплачена.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік виплачена.
Календарна вислуга у Збройних Силах станом на 28 серпня 2023 року складає: 07 років 10 місяців 01 день, пільгова - 03 роки 07 місяців 27 днів.
Так, позивач звернулась із заявою до військової частини НОМЕР_1 із проханням про виплату компенсації невикористаної додаткової відпустки її чоловіку, як учаснику бойових дій за період проходження служби з 2017 року по 2023 рік включно.
Листом від 20.10.2023 за №3061 відповідач повідомив позивача, що нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, як учасника бойових дій (за період з 2017р. по 2023р. ), молодшому сержанту ОСОБА_2 - не здійснювались.
Вважаючи, що відповідачем протиправно не нараховано та невиплачено ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
За ст.1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно статті 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
За ч. 8 ст. 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
За ст. 5 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно п. 12 ч. 1 статті 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Таким чином, ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, під час проходження військової служби мав право на отримання додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до абз. 2, 3 ч. 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Згідно п.п. 17-19 статті 10-1 Закону № 2011-XII встановлені обмеження щодо реалізації учасниками бойових дій їх права на отримання додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-XII, згідно з якими в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Натомість, надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
За п. 21 статті 10-1 Закону № 2011-XII у разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.
Згідно ст. 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543) особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
За ч. 8 статті 4 Закону № 3543 з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Таким чином, в особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, у тому числі додаткової соціальної відпуски.
При цьому, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.
Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженому Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, оголошено та проведено часткову мобілізацію.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженому Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації.
З листа Військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2023 за №3061 вбачається, що нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, як учасника бойових дій (за період з 2017р. по 2023р.) молодшому сержанту ОСОБА_2 - не здійснювались.
Суд зазначає, що при виключенні позивача зі списків особового складу відповідач повинен провести всі необхідні розрахунки, в тому числі, нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2023 рік.
Позивач звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо нарахування та виплати їй як дружині загиблого грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.
Проте, листом від 20.10.2023 за №3061 відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.
Згідно п. 6 статті 18 Закону України № 2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
За п. 6-1 статті 18 Закону № 2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.
Порядок виплати грошового забезпечення зазначеним у цьому пункті членам сімей військовослужбовців визначається Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також військовими формуваннями, правоохоронними і розвідувальними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями.
З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Міністерством внутрішніх справ України 25 червня 2018 року прийнято наказ № 558, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
Інструкцією визначено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадові оклади, оклади за військовими званнями і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер) передаються членам сім`ї померлого, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначеним особам також виплачуються одноразові види грошового забезпечення та інші виплати, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня його смерті (загибелі).
Оскільки у померлого ОСОБА_2 було право на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2017-2023 роки, яке виникло до дня його смерті та неможливість останнім отримати вказану компенсацію, суд доходить висновку про наявність у позивача, яка в розумінні Закону № 2011-XII та Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, є членом сім`ї загиблого (дружиною), права на отримання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період 2017-2023 роки.
Таким чином, суд доходить до висновку про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій, на яку мав право чоловік - ОСОБА_2 , за період з 2017 року по 2023 роки при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на яку мав право чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за період з 2017 року по 2023 роки, при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку відповідно до наданої довідки вчинена всупереч Конституції України та чинному законодавству України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позивач, звільнена від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 193, 241-246, 250, 251, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій, на яку мав право чоловік- ОСОБА_2 , за період з 2017 року по 2023 роки при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на яку мав право чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за період з 2017 року по 2023 роки, при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець