Справа № 160/17617/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2024 року м. Дніпросправа № 160/17617/23
(суддя Дєєв М.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі №160/17617/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 липня 2023 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області згідно з яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.07.2023 № 23 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період навчання в Криворізькому технікумі Державної металургійної академії України з 01.09.1994 року по 23.06.1998 року, період проходження військової служби з 15.12.1998 року по 16.10.2000 року та періоди роботи за професією розливальник сталі з 30.07.1998 року по 19.11.1998 року, з 01.12.2000 року по 03.07.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2023 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтовано тим, що позивач звертався до відповідача за призначенням пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зайнятість 25 років в металургії за професією яка затверджена КМУ), а не, як помилково вважає відповідач за призначенням пенсії по списку №1. Зазначає про те, що трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості, що дають право для зарахування всього періоду роботи разом з періодом навчання та військової служби до пільгового стажу відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року позов задоволено.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.07.2023 № 23 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період навчання в Криворізькому технікумі Державної металургійної академії України з 01.09.1994 року по 23.06.1998 року, період проходження військової служби з 15.12.1998 року по 16.10.2000 року та періоди роботи за професією розливальник сталі з 30.07.1998 року по 19.11.1998 року, з 01.12.2000 року по 03.07.2023 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.07.2023 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні. Рішення суду мотивовано тим, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи для встановлення наявності пільгового стажу позивача. Відповідачем протиправно не враховано період навчання позивача з 01.09.1994 року по 23.06.1998 року до пільгового стажу відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач прийнятий на роботу, яка передбачає зарахування періоду роботи до пільгового стажу відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 30.07.1998 року, тобто менше ніж через 3 місяці з дня закінчення навчання. Відповідачем протиправно не враховано позивачу до пільгового стажу відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період проходження військової служби з 15.12.1998 року 16.10.2000 року, оскільки позивач в період з 30.07.1998 року по 20.11.1998 року працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та був звільнений саме з метою проходження військової служби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, у відповідача не було підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи позивача у металургії, оскільки записами трудової книжки не підтверджено атестацію робочого місця позивача до 2014 року, не зазначено що робота працівника виконувалася в шкідливих умовах праці не менше 80% його трудового часу. Період навчання позивача з 01.09.1994 року по 23.06.1998 року не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки позивачу присвоєно кваліфікацію техніка металурга, в той час як на роботу його прийнято розливником сталі, що не відповідає набутій професії.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 03.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.07.2023 №23, позивачу відмовлено у призначенні пенсії. В цьому рішенні зокрема зазначено, що «Вік заявника 58 років 0 місяців 3 дні. Страховий стаж особи становить 32 роки 2 місяці 12 дні.

Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці впродовж повного робочого дня, встановленого для даного виробництва. Під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. Відсутність чи не підтвердження хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди;

Пільговий стаж особи відсутній, оскільки відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу, що не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5).

Додатковий коментар: відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність пільгового стажу» (а.с.8). Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Статтею 62 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок - №637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З матеріалів справи вбачається, що відомості трудової книжки позивача НОМЕР_1 дата заповнення 30.07.1998 року, містить наступні відомості, зокрема:

- 01.09.1994 23.06.1998 навчання в Криворізькому технікумі Державної металургійної академії України (диплом №000613);

- 30.07.1998 року Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «КРИВОРІЖСТАЛЬ» прийнято в конвертерний цех розливником сталі 5 розряду (розпорядження №95 від 30.07.1998 року);

- 20.11.1998 року звільнено у зв`язку з призовом в ряди Збройних Сил ст.36 п.3 КЗпП України (розпорядження №160 від 20.11.1998 року);

- 15.12.1998 16.10.2000 року служба в рядах Збройних Сил (військовий квиток НОМЕР_2 );

- 01.12.2000 року Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «КРИВОРІЖСТАЛЬ» прийнято в конвертерний цех розливником сталі 5 розряду (розпорядження №3 від 01.12.2000 року);

- Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» перетворено з 08.04.2004 року на Відкрите акціонерне товариство «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» (наказ Міністерства промисловості України №166 від 07.04.2004 року);

- Відкрите акціонерне товариство «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» перетворено з 12.01.2006 року на Відкрите акціонерне товариство «Міттал Стіл Кривий Ріг» (рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Кріворіжсталь» №2 від 12.01.2006 року);

- Відкрите акціонерне товариство «Міттал Стіл Кривий Ріг» перетворено з 14.06.2007 року на Відкрите акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» №4 від 14.06.2007 року);

- 05.05.2008 року переведено в конверторному цеху розливником сталі 6 розряду (розпорядження №699 від 05.05.2008 року);

- 26.04.2011 року ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» перейменовано в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (розпорядження зборів акціонерів);

- 24.02.2012 року переведено в конверторному цеху розливником сталі 6 розряду (розпорядження №491 від 23.02.2012 року);

- 27.06.2014 року за результатом атестації робочих місць за умовами праці, підтверджено з 28.12.2014 року право на пенсію за віком на пільгових умовах по списку №1 розливнику сталі (ручовому) відділення безперервного розливу сталі конверторного цеху (наказ №1418 від 08.10.2012 року);

- 15.06.2015 року дільницю безперервного лиття заготовок відділення безперервного розливу сталі пере підпорядкований в конверторному цеху на дільницю «розливне відділення» (розпорядження №106 від 06.05.2015 року);

- 21.11.2017 року за рахунок чисельності персоналу «дільниця безперервного лиття заготовок відділення безперервного розливу сталі конвертерного цеху створено під дільницю «МНЛЗ-1» (дільниця безперервного лиття заготовок) відділення безперервного розливу сталі цього структурного підрозділу (розпорядження №240 від 21.11.2017 року);

- 17.03.2018 року персонал піддільниці «МБЛЗ-1» (дільниця безперервного лиття заготовок) «Відділення безперервного розливу сталі» конвертерного цеху перепідпорядкований на дільницю «Розливне відділення» цього цеху (розпорядження№67 від 03.03.2018 року);

- за підсумками атестації робочих місць за умовами праці за даною професією/посадою підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 (наказ №315 від 30.03.2020 року);

- 15.07.2020 року за рахунок чисельності персоналу піддільниці «МБЛЗ-1» (дільниця безперервного лиття заготовок) «Відділення безперервного розливання сталі» «Розливного відділення» Конвертерного цеху створено «Дільницю безперервного лиття заготовок» (відділення безперервного розливання сталі) «Розливального відділення» цього структурного підрозділу (розпорядження №132 від 15.07.2020 року);

- 15.07.2020 року за підсумками атестації робочих місць за даною професією підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 (наказ №105 від 15.02.2021 року);

- 13.09.2021 року персонал піддільниці «Дільниця безперервного лиття заготовок» (відділення безперервного розливання сталі) дільниці «Розливальне відділення» конвертерного цеху перепідпорядковано до піддільниці «Дільниця безперервного лиття заготовок» дільниці «Відділення безперервного розливання сталі» цього структурного підрозділу»;

- та на копії трудової книжки зроблено відмітку 14.07.2023 року працює по теперішній час (а.с.11-15).

В оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено про відмову в призначенні пенсії з огляду на відсутність пільгового стажу та вказано про необхідність подання уточнюючої довідки.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.

Натомість, відповідачем у рішенні від 10.07.2023 № 23 не зазначено будь-яких посилань на невідповідність вказаних періодів, даним зазначеним у трудовій книжці, помилок у їх оформленні.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, зазначені записи в трудовій книжці позивача містять відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди. Також, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, записи завірені підписом повноважної особи та печаткою, які оформлені належним чином. Також, наявні записи щодо атестації робочого місця за списком №1.

Водночас, здійснення перевірки довідок, пенсійним фондом здійснюється лише у разі відсутності записів у трудовій книжці, натомість, періоди роботи належним чином зафіксовані у трудовій книжці позивача, а відповідач у своєму рішенні не зазначає які відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах відсутні у трудовій книжці позивача.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

В той же час, рішення № 23 не містить жодної мотивації передбаченої законом яка б вказувала на неможливість зарахування періодів роботи позивача у металургії на підставі відомостей, що містяться у трудовій книжці позивача, яка у відповідності до положень ст. 62 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Зважаючи на викладене суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що рішення №23 є необґрунтованим та, як правильно зробив висновок суд першої інстанції підлягає скасуванню.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи відповідача в апеляційній скарзі відносно не зазначення у трудовій книжці позивача відомостей про те, що робота працівника виконувалася в шкідливих умовах праці не менше 80% його трудового часу, оскільки зазначені твердження не були покладені в основу рішення № 23.

Між тим, судом першої інстанції було враховано і те, що вказані професії позивача включені до списку № 1, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202, постановою Кабінету Міністрів України, від 16.01.2003 №36, Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та відносяться до списку робіт і професій, що дають право на пенсію на пільгових умовах, а саме посада позивача 1030200а-17627 розливальники сталі передбачена за списком №1. Щодо доводів відповідача про відсутність атестації робочого місця, суд апеляційної інстанції зауважує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а зробила висновок, який у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковим для врахування під час розгляду аналогічних спорів, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Також, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи відповідача в апеляційній скарзі про відстутність підстав для зарахування позивачу періоду навчання з 01.09.1994 року по 23.06.1998 року до пільгового стажу відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як з`ясовано судом в період з 01.09.1994 року по 23.06.1998 року позивач навчався в Криворізькому технікумі Державної металургійної академії, що підтверджується записами трудової книжки та дипломом серії НОМЕР_3 (а.с.16).

Після закінчення технікуму позивач здобув спеціальність «Виробництво сталі у конверторах і мартенівських печах» і йому присвоєно кваліфікацію «техніка металурга» (а.с.16).

Зважаючи на те, що після закінчення технікуму позивач здобув спеціальність «Виробництво сталі у конверторах і мартенівських печах», суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання відповідача на те, що набута професія не пов`язана з роботою у металургії.

Враховуючи те, що позивач закінчив навчання 23.06.1998 року, а прийнятий на роботу, яка передбачає зарахування періоду роботи до пільгового стажу відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 30.07.1998 року, тобто менше ніж через 3 місяці з дня закінчення навчання, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відповідачем протиправно не враховано період навчання позивача з 01.09.1994 року по 23.06.1998 року до пільгового стажу відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2023 року у справі №160/17617/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 11 січня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов