Справа № 440/13731/23
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/13731/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області /надалі відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області/ про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1601 від 03 травня 2019 року, винесеного ГУ ДФС у Полтавській області на суму 146738,32 грн стосовно ОСОБА_1 ;

- визнання протиправною та скасування податкової вимоги №154163-56 від 02 жовтня 2019 року, винесеної ГУ ДФС у Полтавській області на суму 146738,32 грн стосовно ОСОБА_1 /а.с. 1-9/.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкове повідомлення рішення та податкова вимога є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивач, будучи фізичною особою-підприємцем та сільськогосподарським виробником, нежитлові будівлі, стосовно яких податковим органом було нараховано податок та визначено податковий борг, використовувала для здійснення сільськогосподарської діяльності. Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. У зв`язку з цим позивач вважає, що на підставі підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України звільнена від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 46-47/ зазначив, що згідно ІС «Податковий блок» позивач перебувала на обліку в ДПІ у м. Полтаві як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачених фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300), а саме: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3941,4 кв. м. та не зазначено, що це будівля для сільськогосподарського виробництва та відповідно до державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507 віднесена до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства». ГУ ДПС у Полтавській області за вищевказану будівлю сформовано в 2019 році податкове повідомлення-рішення за 2018 рік від 03 травня 2019 року № 0-1601 на суму 146738,32 грн.

У відповіді на відзив /а.с. 61-65/ позивач зазначила, що доводи відповідача безпідставні та наявні підстави для задоволення адміністративного позову, оскільки з 29 грудня 2016 року припинено державну реєстрацію позивача як фізичної-особи підприємця.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 361518211 від 11 січня 2024 року /а.с. 72-73/ ОСОБА_1 з 29 лютого 2012 року на праві приватної власності належав об`єкт нерухомого майна - "нежитлові будівлі", реєстраційний номер майна: 36110195, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 3941,4, житлова площа (кв.м): 0; підстава виникнення права власності: договір про поділ нерухомого майна, ВРО/937997, 21.12.2011, приватний нотаріус Москівець В.А., зареєстровано в реєстрі за № 5830; та запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 17 серпня 2022 року на підставі реєстраційний номер ОНМ: 080.

03 травня 2019 року на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, Головним управлінням ДФС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-1601 /а.с. 55/, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», за 2018 рік в розмірі 146738,32 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області направлено 31 травня 2019 року на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , рекомендованим поштовим відправленням 443 та повернуто до контролюючого органу із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» /а.с. 36-37/.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано податкову вимогу форми "Ф" №154163-56/24 від 02 жовтня 2019 року на суму податкового боргу станом на 01 жовтня 2019 року - 146738,32 грн /а.с. 58/, яку направлено на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , рекомендованим поштовим відправленням 204 та повернуто до контролюючого органу із зазначенням причини «неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача» /а.с. 58-59/.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області №0-1601 від 03 травня 2019 року та податковою вимогою ГУ ДПС у Полтавській області №154163-56/24 від 02 жовтня 2019 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Зважаючи на встановлене, суд визнає поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, а тому переходить до розгляду позовних вимог по суті.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює та визначає Податковий кодекс України /надалі ПК України ( у відповідних редакціях)/ .

Як визначено підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України, до місцевих податків належать податок на майно.

Відповідно до підпунктів 16.1.3 та 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із приписами статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка /підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України/, а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток /підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України/.

Пунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За приписами підпункту «а» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що фізична особа є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності в її власності одного чи декількох об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Як встановлено судом та визнається позивачем у справі, протягом 2018 року позивач на праві приватної власності володіла об`єктом нерухомого майна - "нежитлові будівлі", реєстраційний номер майна: 36110195, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 3941,4, житлова площа (кв.м): 0.

Як стверджує у позові позивач, у 2018 році вона, будучи фізичною особою-підприємцем та сільськогосподарським виробником, належні їй на праві власності нежитлові будівлі, стосовно яких податковим органом було нараховано суму податку на майно та визначено суму податкового боргу, використовувала для здійснення сільськогосподарської діяльності в межах своєї підприємницької діяльності відповідно до зареєстрованих видів діяльності згідно КВЕД, а тому звільняється від сплати вказаного податку та податкового боргу, що виник внаслідок його несплати.

Твердження позивача стосовно того, що у 2018 році позивач, будучи фізичною особою-підприємцем та сільськогосподарським виробником, здійснювала сільськогосподарську діяльність відповідно до виду господарської діяльності 01.61 "Допоміжна діяльність у рослинництві", є таким, що не відповідає дійсності, оскільки згідно наявного в матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 70-71/ ОСОБА_1 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем 02 квітня 2004 року та 28 грудня 2016 року проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням.

Тож у цій справі спірним фактично є питання застосування підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України до об`єкту нерухомого майна, що належав позивачу (як фізичній особі) на праві власності у 2018 році.

Так, відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, чинній до 01 січня 2019 року) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, чинній з 01 січня 2019 року) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Згідно з пунктом пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат /пункт 30.2 статті 30 ПК України/.

Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що належна позивачу на праві власності у 2018 році нежитлова будівля призначалася для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, позивачем не надано. Крім того, сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі (віднесення до відповідного класу) не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування. Застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі, якщо власниками будівель та споруд, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, є сільськогосподарські товаровиробники.

За змістом підпунктів 14.1.234 та 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання; сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18 січня 2001 року N 2238-ІІІ, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Аналіз наведених правових норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що законодавець визначає правовий статус сільськогосподарського товаровиробника як юридичну особу чи фізичну особу, що здійснюють виробництво, а також переробку та постачання власновиробленої сільськогосподарської продукції.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею у 2018 році здійснювалося виробництво сільськогосподарської продукції та переробка власновиробленої продукції.

Отже, позивачем не підтверджено того, що вона є сільськогосподарським товаровиробником, а відтак, позивач не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта - власника нежитлової нерухомості, для звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

Висновки суду відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі №500/2407/18.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що контролюючий орган при визначенні позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у сумі 146738,32 грн, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, за наявності підстав для нарахування позивачу, як власнику нежитлової нерухомості, що є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податкового зобов`язання за 2018 рік, а отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області №0-1601 від 03 травня 2019 року та податкова вимога ГУ ДПС у Полтавській області №154163-56/24 від 02 жовтня 2019 року прийняті на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавством України, та обґрунтовано.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1601 від 03 травня 2019 року та податкової вимоги №154163-56/24 від 02 жовтня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк