Справа № 200/7170/23
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Справа№200/7170/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.07.2023 року № 14 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 10.01.1984 року по 30.06.1998 року.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.07.2023 року № 14 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 10.01.1984 року по 30.06.1998 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07 липня 2023 року він звернувся до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була розглянута за екстериторіальним принципом відповідачем.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 14.07.2023 № 14 в призначені пенсії було відмовлено, у зв`язку з відсутності необхідного страхового стажу 30 років.

За підрахунками відповідача позивача страховий стаж склав 23 роки 3 місяці, за Списком № 2 4 роки 11 місяців 6 днів.

Відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи в колгоспі з 10.01.1987 по 30.06.1998, оскільки відсутні відомості про встановлений мінімум трудової участі у колгоспі.

Позивач зазначає, що разом із заявою про призначення пенсії позивачем надавалася трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 , із записів якої вбачається, що 10.01.1987 він був прийнятий в члени колгоспу ім. 40 років Жовтня в якості скотника, 12.08.1994 колгосп перереєстрований в КСП «40 років Жовтня», 30.06.1998 звільнений у зв`язку з реорганізацією.

Крім того, в трудовій книжці наявні записи щодо трудової участі позивача в суспільному господарстві а саме, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1987 рік 140, позивачем виконано річного мінімуму 169, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1988 рік 180, виконано річного мінімуму 98, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1989 рік 270, виконано річного мінімуму 339, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1990 рік 270, виконано річного мінімуму 350, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1991 рік 270, виконано річного мінімуму 358, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1992 рік 270, виконано річного мінімуму 345, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1993 рік 270 днів, виконано річного мінімуму 316, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1994 рік 270, виконано річного мінімуму 313, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1995 рік 270, виконано річного мінімуму 202, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1996 рік 270, виконано річного мінімуму 350, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1997 рік 270, виконано річного мінімуму 187, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1998 рік 140 днів, виконано річного мінімуму 94.

Також до органів Пенсійного фонду України, позивачем була надана архівна довідка, видана Шахівської сільською військової адміністрації Покровського району Донецької області від 25.04.2023 № 12.05-19/91 в підтвердження записів наявних в трудовій книжці.

Позивач зазначає, що відповідачем не зараховано періоди з 01.01.1984 по 30.06.1998, у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки із зазначенням встановленого трудового мінімуму трудової участі та фактично відпрацьованого часу, але поза увагою відповідача залишилася та обставина, що 12.08.1994 колгосп ім. 40 років Жовтня реорганізовано в КСП «40 років Жовтня».

Позивач вважає рішення відповідача протиправним та просить його скасувати.

З огляду на зазначені обставини просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою від 07.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058.

За принципом екстериторіальності зазначена заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Проаналізувавши надані позивачем документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було встановлено, що загальний страховий стаж становить 23 роки 3 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Пільговий стаж позивача за Списком № 2 становить 4 роки 11 місяців 6 днів.

При цьому, до страхового стажу не було зараховано період роботи у колгоспі з 10.01.1984 по 30.06.1998 у зв`язку з відсутністю відомостей про встановлену мінімальну трудову участь та фактично виконану трудову участь позивача за зазначений період.

Відповідач зазначає, що надані позивачем до Головного управління документи не містять відомості про те, що останній виконував у спірний період встановлений мінімум трудової участі, а також те, що позивачем не надано до Головного управління будь-яких інших документів про відпрацьовані трудові дні, Головне управління не мало підстав зарахувати до страхового стажу позивача роботу у колгоспі у період з 10.01.1984 по 30.06.1998.

З урахуванням вищевикладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Як встановлено судом та зазначається сторонами, ОСОБА_1 через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення пенсії від 07.07.2023 року, відповідно до якої просив призначити пенсію відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії від 07.07.2023 року розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України від 14.07.2023 року №14 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до вказаного рішення, страховий стаж позивача становить 23 роки 3 місяці, пільговий стаж 4 роки 11 місяців 6 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 10.01.1984 по 30.06.1998, оскільки відсутні відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у колгоспі.

Позивач не погодившись з прийнятим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішенням від 14.07.2023 року №14, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058 визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 цього Закону визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.8, 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 24 Порядку № 637 встановлено, що для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

Відповідно до пункту 27 Порядку № 637 у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно зі статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно копії трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлено, що позивач 10.01.1987 року прийнятий в члени колгоспу імені 40 років Жовтня тваринником МПФ № 5, 12.08.1994 року колгосп імені 40 років Жовтня реорганізовано в КСП імені 40 років Жовтня, 30.06.1998 року позивача звільнено з КСП імені 40 років Жовтня у зв`язку з реорганізацією та переведений на роботу в ТОВ «Промінь» за п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Як встановлено судом з наданих документів, у вказаній трудовій книжці позивача наявні записи щодо трудової участі позивача в суспільному господарстві а саме, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1987 рік 140 днів, позивачем виконано річного мінімуму 169 днів, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1988 рік 180 днів, виконано річного мінімуму 98 днів, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1989 рік 270 днів, виконано річного мінімуму 339 днів, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1990 рік 270 днів, виконано річного мінімуму 350 днів, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1991 рік 270 днів, виконано річного мінімуму 358 днів, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1992 рік 270 днів, виконано річного мінімуму 345 днів, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1993 рік 270 днів, виконано річного мінімуму 316 днів, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1994 рік 270 днів, виконано річного мінімуму 313 днів, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1995 рік 270 днів, виконано річного мінімуму 202 дні, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1996 рік 270 днів, виконано річного мінімуму 350 днів, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1997 рік 270 днів, виконано річного мінімуму 187 днів, при прийнятому колгоспом річному мінімуму трудової участі за 1998 рік 140 днів, виконано річного мінімуму 94 дні.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії була надана архівна довідка Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 25.04.2023 № 12.05-19/9 з якої вбачаються періоди нарахування позивачеві заробітної плати та кількість відпрацьованих позивачем людиноднів у колгоспі імені 40 років Жовтня (в подальшому КСП 40 років Жовтня) за період 1987-1998 роки помісячно.

Суд зазначає, що у трудовій книжці колгоспника позивача НОМЕР_1 визначено як кількість необхідних трудоднів, так і фактична кількість трудоднів, відпрацьованих позивача за спірний період, крім того, кількість відпрацьованих позивачем людиноднів та нарахування позивачеві заробітної плати за час участі у колгоспі зазначено в архівній довідці Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 25.04.2023 № 12.05-19/9.

Вказані документи було надано відповідачеві до заяви позивача про призначення пенсії, про свідчать пояснення відповідача від 09.01.2024.

Разом з тим, у спірному рішенні відповідачем не було надано оцінку записів у трудовій книжці колгоспника позивача та архівним довідкам щодо періодів праці позивача в колгоспі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що позивач має право на зарахування періодів участі у колгоспі з 10.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1996 у повному обсязі, а періодів з 01.01.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 30.06.1998 - за фактичною тривалістю.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області безпідставно не зарахувало до страхового стажу позивача періоди участі в колгоспі імені 40 років Жовтня (в подальшому КСП імені 40 років Жовтня) з 10.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1996 у повному обсязі, а періодів з 01.01.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 30.06.1998 - за фактичною тривалістю.

Таким чином, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.07.2023 № 14, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, а також положення ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.07.2023 року № 14 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 07.07.2023 року про призначення пенсії за віком у відповідності до п.2 ч. 2 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу періодів участі позивача у колгоспі з 10.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1996 у повному обсязі, а періодів з 01.01.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 30.06.1998 - за фактичною тривалістю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що підставою звернення до суду стало протиправне рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір в розмірі 858,88 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.07.2023 року № 14 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком у відповідності до п.2 ч. 2 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 10.01.1984 року по 30.06.1998 року задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.07.2023 року № 14 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 07.07.2023 про призначення пенсії за віком у відповідності до п.2 ч. 2 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу періодів участі у колгоспі з 10.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1996 у повному обсязі, а періодів з 01.01.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 30.06.1998 - за фактичною тривалістю.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Повний текст рішення буде складено та підписано 11 січня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська