Справа № 559/3137/15-а
Суддя: Жуковська О. Ю.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/3137/15-а
Провадження № 6-а/559/2/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суду Рівненської області у складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Окренець Д.В.,

стягувача ОСОБА_1 ,

представника боржника Гордійчук О.М.,

розглянувши заяву стягувача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.01.2016, ухваленої у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Короткий виклад позиції сторін:

1.1. Заявник, який по суті є стягувачем (позивач у справі № 559/3137/15-а) просить не приймати звіт про виконання рішення суду та зобов`язати подати новий звіт, накласти на керівника установи штраф у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і постановити окрему ухвалу. Обґрунтовує тим, що згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області № 559/3137/15-а від 12.01.2016 йому повинні виплачувати довічне грошове утримання як судді в відставці в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Проте, фактично п`ятьма працівниками УПФ 18.08.2022 прийнято рішення №51, яким йому призначено виплату не довічного утримання, а пенсії в розмірі 76 відсотків. При цьому посилання боржника, що виплата здійснюється згідно рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 є або введенням суду в оману, або проявом некомпетентності, бо цим рішенням йому не визначався розмір довічного грошового утримання судді у відставці в 76% від розміру суддівської винагороди, а було зобов`язано зробити перерахунок згідно довідки ДСА про розмір суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, яку він подає щороку станом на 1 січня. Згідно ст.1, 3, 8, 22, 129, 129-1 Конституції України діє принцип верховенства права, його права не можуть бути обмежені, а рішення суду обов`язкове до виконання. Рішення суду №559/3137/15-а від 12.01.2016 довічне, бо утримання щомісячне та має виплачуватись, допоки він живий. Звертає увагу, що звільнився в листопаді 2015 року за редакції профільного Закону від 2010 року й саме тоді реалізував своє право на відставку, а практика Верховного суду, на яку посилається представник боржника, відноситься до судді, якого звільнено в березні 2017 року, коли вже діяла нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому воно не релевантне його ситуації. Рішенням Конституційного суду України визнано неконституційним п.25 Перехідних положень профільного Закону та його виключено, у всіх суддів єдиний статус і утримання судді у відставці є елементом гарантії незалежності суддів, його утримання згідно рішення суду складає 90% від розміру діючого судді. ПФУ як орган виконавчої влади не уповноважений змінювати рішення суду, що набрало законної сили, на свій розсуд. Боржник припинив виконувати рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/3137/15-а від 12.01.2016, тому наполягає на встановленні судового контролю.

1.2. Представник боржника (відповідача в справі №559/3137/15-а) вважає рішення суду №559/3137/15-а від 12.01.2016 виконаним у повному обсязі згідно резолютивної частини й таким, що більше не діє з моменту набрання законної сили рішенням Рівненського окружного адміністраивного суду №460/6101/21 і що підтверджується протоколом про проведений перерахунок. І згідно ухвали суду від 12.12.2022 звіт про виконання рішення в справі було прийнято. ОСОБА_1 надав довідку ТУ ДСА в Рівненській області, в якій розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді визначено за новою редакцією Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тож утримання судді у відставці перераховано за ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів в редакції, що діє на цей час, виходячи з того, що в заявника 33 роки суддівського стажу й він отримує 76%. Хто конкретно приймав ці рішення пояснити не може. Його розмір пенсії набагато збільшився та становище не погіршилось. Це пенсією названо, можливо, помилково і в відповіді керівника теж, але ОСОБА_1 нараховується довічне грошове утримання, а не пенсія. З посиланням на ст.3 КАС України, на постанови ВС від 27.09.2021 №580/585/21, від 10.07.2018 №296/2634/16-а, від 20.03.2018 №520/5814/17, на рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства" №14038/88, від 17.10.1986 у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" № 9532/81, від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" № 6289/73, від 12.10.2004 у справі "Кйартан Асмудсон проти Ісландії", №60669/00, від 03.06.2014 у справі "Великода проти України", просить прийняти звіт і відмовити в накладенні штрафу на керівника установи та постановленні окремої ухвали.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

2.1. Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/3137/15-а від 12.01.2016 (далі - рішення Дубенського суду) задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області від 07.12.2015 в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 35 років, з 27 листопада 2015 року. Рішення суду набрало законної сили 10.02.2017 згідно ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду.

2.2. Згідно протоколу 279 від 31.03.2016 заявнику ОСОБА_1 за шифром 155 вид утримання - довічне грошове з 27.11.2015 і до довічно розраховано утримання від заробітку в 60% і в розмірі 14002,4 грн., потім закреслено відсотки й розмір утримання та виправлено із застереженням 25.04.2016 на 90% і в розмірі 22323,6 грн. Слово «пенсія» вжито лише 1 раз у назві програми, а по тексту виплата іменується «утриманням» 6 разів.

2.3. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду №460/6101/21 від 20.01.2022 (далі - рішення Рівненського окружного суду) позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Рівненській області від 02.03.2020 №62. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Рівненській області від 02.03.2020 №62, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Рівненського суду набрало законної сили 02.06.2022. З мотивувальної частини рішення встановлено, що суд дійшов висновку, що позивач, як суддя у відставці, з 19.02.2020 набув право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до приписів статті 135 та пункту 24 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII.

2.4.Згідно рішення №51 від 18.08.2022 про перерахунок пенсії органом ПФУ 17255 Дубенське об`єднане управління ПФУ заявнику ОСОБА_1 за шифром і видом утримання «155 Довічне грошове утримання», особливості - суддя у відставці з 26.11.2015 по довічно, середньомісячний заробіток вказано 113508 грн., виплати здійснюються заг. процент розрах. пенсії від заробітку - 76.00. Вказано, що основний розмір пенсії від середнього заробітку, як і розмір пенсії з надбавками, з 19.02.2020 і довічно - 86266,08 грн. У цьому рішенні про перерахунок на одному аркуші слово «пенсія» вжито 43 рази, натомість фраза «довічне грошове утримання» - 1 раз.

2.5. Із відповіді начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ) Василя Петняка заявнику ОСОБА_1 встановлено, що рішення про перерахунок пенсії від 18.08.2022 №51 приймали з урахуванням рішення Рівненського окружного адміністративного суду головний спеціаліст Сончак Оксана Романівна, начальник відділу перерахунку пенсій Смоляр Алла Володимирівна, головний спеціаліст Кравчук Світлана Валеріївна, провідний спеціаліст Гонтарук Юлія Євгенівна, головний спеціаліст Джурко Людмила Василівна та вказане рішення надано заявнику в додатку на 1 арк.

2.6. Згідно звіту щодо виконання рішення Дубенського суду , що подано ГУ ПФУ на виконання ухвали суду від 21.09.2023, боржник звітує, що рішення №559/3137/15-а виконане повністю згідно протоколу 279 від 31.03.2016, а доплата в сумі 136918 грн. була виплачена у травні 2016 року. Інший текст звіту відноситься по суті до рішення Рівненського окружного адміністративного суду.

ІІІ. Нормативне обґрунтування, яким керувався суд.

3.1. Конституція України:

Стаття 1. Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 6. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Стаття 8. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 19. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 22. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 58. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 124. Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Стаття 127. Правосуддя здійснюють судді.

Стаття 129. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є, зокрема, за п. 9) обов`язковість судового рішення.

За неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.

Стаття 129-1. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 130. Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

3.2. Рішення Конституційного суду України.

11.03.2020 Конституційним Судом України розглянуто конституційне поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року № 193-IX, «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII у п. 4.1. рішення в чергове зазначив, що:

«Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України

від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002,

від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005,

від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,

від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018,

від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020).

Конституційний Суд України послідовно вказував: однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому в зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, в свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, перше речення абзацу шостого підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, друге речення абзацу шостого підпункту 3.2, абзаци двадцять сьомий, тридцять третій, тридцять четвертий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018).

Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя (частина перша статті 124 Основного Закону України).

Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу».

В рішенні від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15) Конституційний Суд України вказав, що обов`язок держави щодо забезпечення фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, закріплений у статті 130 Конституції України, є однією з конституційних гарантій незалежності суддів. Системний аналіз положень Конституції України свідчить про те, що ними встановлено обов`язок держави забезпечити належні умови праці та фінансування для суддів, а отже, сформувати та законодавчо закріпити таку систему фінансування, в тому числі розмір винагороди суддів, яка гарантуватиме їх незалежність. Така позиція Конституційного Суду України збігається з приписами Європейської хартії щодо статусу суддів від 10 липня 1998 року, в підпункті 6.1 пункту 6 якої зазначено, що суддям, які здійснюють суддівські функції на професійній основі, надається винагорода, рівень якої встановлюється з тим, щоб захистити їх від тиску, спрямованого на здійснення впливу на їх рішення, а ще загальніше на їх поведінку в рамках здійснення правосуддя, тим самим підриваючи їх незалежність і безсторонність. Зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, в свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому.

Щодо дії норми в часі Конституційний Суд України в рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997 про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22,243-25 Цивільного процесуального кодексу України чітко вказав, що стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою та громадянами, породжуючи в громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Виняток із цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII. Конституційний Суд України констатував, що запровадження різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. Обмеження, встановлені пунктом 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII, втратили чинність з 18.02.2020, а отже саме з цієї дати Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Таким чином, враховуючи принцип дії закону в часі, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону № 1402-VIII виникає у такої особи з 19.02.2020, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

3.3. Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII.

Стаття 1. Судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Стаття 3. Система судоустрою України: суди України утворюють єдину систему.

Стаття 5. Здійснення правосуддя: правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Особи, які привласнили функції суду, несуть відповідальність, установлену законом.

Стаття 17. Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

Стаття 135. Суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

За П. 24 Перехідних положень розмір посадового окладу судді місцевого суду становить:

1) з 1 січня 2017 року - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) з 1 січня 2018 року - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

3) з 1 січня 2019 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

4) з 1 січня 2020 року - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

3.4 Кодекс адміністративного судочинства України.

Згідно ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Розділ ІІІ КАС України визначає питання перегляду судових рішень, що можливо лише в порядку апеляційного, касаційного провадження або за ново виявленими обставинами.

Згідно ст. 249 КАС України регулює порядок постановлення окремих ухвал суду. Суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Стаття 382 визначає особливості судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, згідно ч.1-3, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

3.5.Кримінальний кодекс України.

Стаття 382. Невиконання судового рішення.

1. Умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню -

карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

2. Ті самі дії, вчинені службовою особою, -

караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

3. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

3.6. Закон України «Про доступ до судових рішень».

Стаття 3. Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (Реєстр).

За ч.1, 5 ст. 4 Закону судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру.

IV. Мотивована оцінка та висновки суду.

5.1. Перш за все, суд підкреслює, що в порядку контролю здійснюється вирішення питання щодо виконання саме судового рішення в формі постанови, що ухвалена 12.01.2016 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області №559/3137/15-а, а не будь-якого іншого. Для правильного вирішення цієї справи судом було проаналізовано детально й рішення Рівненського окружного адміністративного суду №460/6101/21 від 20.01.2022, адже в своєму звіті ГУ ПФУ посилається саме на нього як на причину нарахування ОСОБА_1 утримання в розмірі 76% від зарплати діючого судді, а не 90%, як зобов`язано Дубенським судом.

5.2. По-друге, за результатами розгляду звіту судом встановлено, що ГУ ПФУ звітує про повне виконання рішення Дубенського суду, яке більше не вважає діючим. Тобто, заявник ОСОБА_1 просив встановити судовий контроль, бо вважав, що рішення Дубенського суду виконується не в повному обсязі, адже йому нараховують 76% замість 90% і що виплати йому перевели з виду «довічне утримання судді у відставці» на «пенсію», з огляду на текст рішення №51 від 18.08.2022 про перерахунок пенсії, що надіслав йому керівник ГУ ПФУ разом з даними про відповідальних за прийняття рішення. Натомість, за результатами дослідження доказів і заслуховування учасників, ситуація виявилась ще гіршою: державний орган вважає, що вже повністю виконав рішення Дубенського суду та після набрання рішенням Рівненського окружного адміністративного суду, тобто з 02.06.2022, рішення Дубенського суду більше не підлягає виконанню, тож і звітує про повне виконання рішення Дубенського суду згідно його резолютивної частини. Такий висновок ГУ ПФУ суперечить встановленому правовому порядку в Україні та фактичним обставинам справи.

5.3. Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/3137/15-а від 12.01.2016 та Рівненського окружного адміністративного суду №460/6101/21 від 20.01.2022 не суперечать один одному, друге не скасовує жодним чином перше, а, навпаки, доповнює.

5.4. Навіть сторонньому розсудливому читачу без юридичної освіти зрозумілий текст резолютивної частини рішення Дубенського суду: «Зобов`язати … призначити та виплачувати… щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 35 років». Буквальне тлумачення значення слів «виплачувати… щомісячно… довічно… в розмірі 90% відсотків заробітної плати … працюючого… судді» означає, що пенсійний орган зобов`язали платити судді у відставці аж допоки він житиме 90% від того, що отримує працюючий суддя на такій же посаді та робити це треба кожного місяця. Звіт про повне виконання рішення Дубенського суду чи про виконання його в частині 76% суд не приймає, оскільки він суперечить тому, що вирішив Дубенський суд, рішення якого набрало законної сили та є обов`язковим до виконання решту життя судді у відставці ОСОБА_1 .

5.5. Для того, щоб підтвердити скільки ж отримує працюючий суддя на аналогічній посаді станом на початок кожного року, суддя у відставці отримує в уповноваженого органу довідку (в цьому випадку таким органом є Територіальне управління Державної судової адміністрації в Рівненській області, далі - ТУ ДСА). І вже з загальної суми всіх складових розміру судідвскої винагороди (заробітної плати) за цією довідкою вираховується певний процент утримання конкретного судді у відставці з 50% до 90%, який є індивідуальним та залежить від різних чинників на кшталт кількості відпрацьованих років, із якої посади й коли виходив суддя у відставку, законодавства, що діяло на момент виходу в відставку, а в цій справі таким відсотком є 90%. В певний момент положення чинного законодавства покращились, розмір суддівської винагороди збільшився, але пенсійний орган відмовився перерахувати ОСОБА_1 розмір утримання у відставці на підставі довідки ТУ ДСА. Тому Рівненський окружний суд зобов`язав його це зробити рішенням №460/6101/21 від 20.01.2022.

5.6. В мотивувальній частині рішення Рівненський окружний суд проаналізував законодавчі положення, наголосив, що довічне грошове утримання у відставці - це частина гарантій незалежності судді, та зробив висновок, що з 19.02.2020 ОСОБА_1 набув право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої згідно ст. 135 та п. 24 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" діючого Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Проте, ніде по тексту рішення Рівненського окружного суду немає вказівок органу пенсійного фонду перерахувати ОСОБА_2 кількість відпрацьованих років із понад 35 на 33, що дають право на утримання судді у відставці, чи відсоток цього утримання з 90% на 76%, не має посилань застосувати ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що з`явилась вже після виходу в відставку судді ОСОБА_1 і за загальним правилом дії норм в часі на нього не розповсюджуєтсья, а тим більше, нічого, що могло б призвести до висновку про відміну рішення Дубенського суду.

5.7. Така відміна чи навіть зміна, припинення дії рішення судом одного рівня або на свій розсуд пенсійним органом, що належить до виконавчої гілки влади, за принципом верховенства права неможлива в правовій державі та згідно встановленого правового порядку в Україні (про що йдеться в п.3.1-3.5). Рішення місцевого адміністративного суду може бути змінене лише судом апеляційної чи касаційної інстанції, чи переглянуте за нововиявленими обставинами, які існували на момент ухвалення рішення, але не були відомі учасникам. Рішення Дубенського суду набрало законної сили, не змінювалось і є обов`язковим до виконання. За наявності спеціального статусу судді у відставці, рішення Дубенського суду діє до дня смерті ОСОБА_1 .

5.8. Суть довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 як частини гарантії суддівської незалежності означає, що до кінця його життя він повинен щомісячно отримувати кошти від уповноваженого органу (в цьому випадку боржник ГУ ПФУ) в розмірі 90% від розміру суддівської винагороди судді на аналогічній посаді. Для забезпечення виконання своїх обов`язків державі в особі уповноваженого пенсійного органу не треба аналізувати законодавство, застосовувати програми обрахунку чи складні математичні формули, достатньо відняти 10% від розміру, зазначеного в довідці про винагороду діючого судді, яку надає суддя у відставці, й виплачувати ці кошти щомісячно. Зміст гарантії і полягає в тому, що коли росте дохід діючого судді, то відповідно й збільшується розмір довічного грошового утримання судді у відставці. Це дозволяє судовій владі бути незалежною та впевненою, що, щоб не сталось у непрацездатному віці та як би не змінювались підходи та норми, але людина, яка була тривалий час носієм судової влади й в підсумку реалізувала право на відставку, буде забезпечена державою належним чином.

5.9. Отже, щоб належно виконати рішення Дубенського суду, пенсійний орган повинен щомісячно виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 90% від суми, яка вказана в довідці уповноваженого органу ТУ ДСА (як винагорода, зарплата, дохід і тому подібне, незалежно від найменування в певний період часу). В цьому конкретному випадку з 19.02.2020 та на момент розгляду справи судом - це 102157,2 грн. (113508 грн. - це 100%, 11350,8 - це 10 %. 113508 грн.-11350,8 грн.=102157,2 грн.), а не 86266,08 грн.

5.10. Щодо назви виду коштів, що отримує ОСОБА_1 як суддя у відставці «утримання судді у відставці» чи «пенсія», то виявлено, що в рішенні про перерахунок вона є некоректною, але на суть проблеми в цій справі не впливає. Дійсно, за законодавством суддя у відставці може вибрати виплати, які буде отримувати - довічне грошове утримання чи пенсію, розмір яких відрізняється. Тому коли в рішенні про перерахунок судді у відставці йдеться про пенсію, а не утримання, то це дійсно може спантеличити, особливо враховуючи, що відсоток виплат не відповідає рішенню суду, яким зобов`язано пенсійний орган їх здійснювати. Однак, для правильного вирішення справи назва, вжита пенсійним органом, значення не має, оскільки шифр виду виплат відповідає довічному грошовому утриманню судді у відставці.

5.11. Щодо посилання представника відповідача на судову практику в інших справах щодо розміру утримання судді у відставці, то вся вона не підлягає застосуванню в цій ситуації як не релевантна. Суд наголошує пенсійному органу, що це не новий спір про кількість відпрацьованих суддею ОСОБА_1 років чи розмір у відсотках його утримання. Ці питання вже вирішені судом і повторному перегляду не підлягають, в протилежному випадку буде порушено принцип res judicata, що є складовим принципу юридичної визначеності та відповідно принципу верховенства права. І згідно чинного національного законодавства (Конституція України), і за міжнародним договірним законодавством (Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини і громадянина), і за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, судове рішення є обов`язковим до виконання. При цьому стадія виконання судового рішення є завершальним етапом судового розгляду певного спору. Одночасно право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, необхідно тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з метою домогтися винесення нового рішення в справі.

5.12. Дубенський суд вже вирішив спір про розмір утримання судді у відставці у відсотковому відношенні до доходу діючого судді - 90% , щомісячно та довічно. Рівненський окружний суд вирішив спір щодо відмови пенсійного органу здійснювати перерахунок для судді у відставці й зобов`язав перерахувати утримання згідно довідки уповноваженого органу, в якій вказано, що є вихідними 100% для обрахунку. Ці рішення не можуть бути змінені чи переглянуті, враховуючи усталений правовий порядок в Україні та вищезазначений принцип поваги до остаточного рішення суду res judicata. Тож, в пенсійного органу відсутні дискреційні повноваження у вирішенні питання розміру утримання судді у відставці ОСОБА_1 й необхідно лише виконувати рішення судів. Рішення Дубенського суду обов`язкове до виконання, в протилежному випадку буде вирішуватись питання про притягнення до відповідальності винних осіб згідно із законом.

5.13. Посилання пенсійного органу, що звіт про виконання рішення в справі було вже прийнято згідно ухвали суду від 12.12.2022, не заслуговує на увагу в контексті розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.10.2023, 02.11.2023 про неприйняття звіту про виконання рішення Дубенського суду, встановлення нового строку для подачі звіту та накладення грошового стягнення на керівника суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ. Правова дійсність мінлива, а утримання судді у відставці призначається довічно, тобто на тривалий невизначений час, тож життєві обставини змінюються, в тому числі й те, як виконується чи не виконується рішення суду. Тому позивач, стягувач, заявник (незалежно від його назви в певний проміжок) і має право звертатись до суду про встановлення судового контролю за ухваленим рішенням без обмеження кількості. ОСОБА_1 вважав, що його права порушуються та навів новий аргумент суду, а суд, виконуючи обов`язок із повного з`ясування обставин, провів розгляд справи в судовому засіданні й зробив відповідні висновки.

5.14. Враховуючи все вищезазначене, суд не приймає звіт, що подано ГУ ПФУ на виконання ухвали суду від 21.09.2023. Одночасно суд не накладає на керівника установи штраф в розмірі від 53680 грн. до 106320 грн., бо персональну відповідальність не встановлено, а надає в порядку судового контролю можливість подати новий звіт і з дня, наступного за днем складення повного тексту цієї ухвали суду. Рішення суду повинно виконуватись. І після отримання цієї ухвали у керівника суб`єкта владних повноважень має бути повне розуміння ситуації.

5.15. Оскільки суд по суті не завершує розгляд щодо невиконання рішення Дубенського суду, то питання щодо постановлення окремої ухвали буде вирішене вже за кінцевим результатом з врахуванням реакції уповноваженого пенсійного органу на виявлені в роботі недоліки, що призвели до неприйняття звіту судом.

5.16. Таким чином, заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дубенського суду, суд задовольняє частково.

Керуючись статтями 248, 256, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/3137/15-а від 12.01.2016 - задовольнити частково.

За наслідками розгляду звіту від 06.10.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо виконання постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/3137/15-а від 12.01.2016, - відмовити у його прийнятті як такого, що не підтверджує виконання судового рішення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області протягом 20 (двадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали подати суду звіт про виконання постанови Дубенського міськрайонного суду №559/3137/15-а від 12.01.2016.

В решті в задоволенні заяви відмовити.

Повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, що невиконання чи неналежне виконання вимог цієї ухвали суду може бути підставою для застосування заходу процесуального примусу в вигляді штрафу керівнику суб`єкта владних повноважень в розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить від 53680 грн. до 106320 грн.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено 02.01.2024.

Стягувач (позивач у справі № 559/3137/15-а): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 .

Боржник (відповідач у справі № 559/3137/15-а): Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вул. Борисенка Олександра, 7, м. Рівне, 33028, , . Представник Гордійчук Олена Михайлівна, РНОКПП НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 , .

Суддя О.Ю.Жуковська