Справа № 280/9742/23
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року Справа № 280/9742/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі - відповідач), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу з 01.07.2020 до 01.02.2022;

зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити позивачу пенсію за віком за Списком №2 за попередній період з 01.07.2020 по 01.02.2022, тобто з часу виповнення позивачу 57 років і до того часу, коли позивачу по факту почали сплачувати пенсію (16.02.2022), що складає загалом упущену, ненараховану та несплачену пенсію за 19 місяців;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити контроль за виконанням належних дій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо виконання рішення суду по нарахуванню та сплаті позивачу пенсії за віком за Списком №2 за попередній період з 01.07.2020 до 01.02.2022, тобто який було упущено протягом 19 місяців.

Ухвалою суду від 27.11.2023 позовну заяву залишено без руху.

08.12.2023 позивачем до суду подано уточнюючу позовну заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії колишнього Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, який після реорганізації є структурним підрозділом ВОГ (СЦ) №7 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо відмови у призначенні пенсії позивачу з 01.07.2020 до 01.02.2022;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та сплатити позивачу пенсію за віком за Списком №2 за попередній період з 01.07.2020 до 01.02.2022, тобто з часу виповнення позивачу 57 років і до того часу, коли позивачу по факту почали сплачувати пенсію (16.02.2022 року), що складає загалом упущену, ненараховану та несплачену пенсію за 19 місяців з вини суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою суду від 13.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, а розгляд адміністративної справи призначено без виклику/повідомлення сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні 2020 року позивачу виповнювалося 57 років, а тому він заздалегідь (08.01.2020) звернувся до Шевченківського ОУПФУ м.Запоріжжя за нарахуванням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, що підтверджується Розпискою про одержання заяви від 08.01.2020 №02.8-11. Разом з тим, позивачу відмовлено в нарахуванні пенсії з причини «незрозуміло написаного прізвища» в Атестаті №4366, тобто на російській мові « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_2 ». Позивач зазначає, що в подальшому 04.01.2022 та 08.01.2022 він повторно звертався з заявами про призначення пенсії за Списком №2, проте також отримав відмови у призначенні пенсії, хоча всі документи знаходились в наявності. При цьому, відмовляючи у призначенні пенсії співробітником ПФУ було поставлено під сумнів належність документів позивача, а саме: атестат №4366, виданого 19 липня 1979 року Ворошиловградським професійно-технічним училещем №47 на ім`я на російській мові « ОСОБА_1 »; запис в трудовій книжці НОМЕР_1 виданої 27.07.1979 під номером 1 «01.09.1978 19.07.1979 обучался ГПТУ №47 города Ворошиловграда, аттестат №4366».

Позивач зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду у справі №336/3624/21 від 22.10.2021 встановлено факт юридичної належності: атестат №4366, виданого 19 липня 1979 року Ворошиловградським професійно-технічним училищем №47 на ім`я ОСОБА_1 ; запис в моїй трудовій книжці НОМЕР_1 виданої 27.07.1979 р. під номером 1 - «01.09.1978 19.07.1979 обучался ГПТУ №47 города Ворошиловграда, аттестат №4366». Позивач вказує, що після набрання рішенням законної сили (27.11.2021) та його отримання (06.12.2021) він звернувся до Шевченківського ОУПФУ м.Запоріжжя за нарахуванням пенсії за Списком №2. Проте, звернення від 04.02.2022, 07.02.2022 та 16.02.2022 були дарма та ігноровані, і тільки 23.02.2022 позивач дізнався, що йому призначено пенсії за Списком №2 від 18.02.2022. Разом з тим, позивач вказує на те, що він має право на нарахування пенсії з моменту первинного звернення за пенсією, тобто з липня 2020 року, а не з 16.02.2022. Нарахування пенсії з 16.02.2022 позивач вважає протиправним та таким, що порушує його права та законні інтереси, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач звернувся 14.01.2022 до територіальних органів Пенсійного фонду України, щодо призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.144 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058). Рішенням від 05.01.2022 №21 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058) право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача відсутнє через відсутність необхідного пільгового стажу. Відповідач зазначає, що за результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховано: період трудової діяльності з 18.02.1982 по 29.07.1982, оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: відсутній номер та дата наказу на звільненні; відомості про період пільгової роботи з 08.09.1987 по 27.10.1987 згідно уточнюючої довідки від 11.02.2020 №13/39, оскільки вказана довідка не відповідає Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, первинні документи, які слугували підставою для видачі довідки потребують перевірки; періоди роботи з 14.12.1982 по 03.02.1984, з 29.02.1984 по 16.07.1984, з 16.07.1984 та з 12.11.1987 по 26.05.1997 згідно архівних довідок, оскільки відсутнє рішення Комісії про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи. Відповідач зазначає, що рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, позивачу зараховано до пільгового стажу періоди роботи за Списком №2 електрогазозварником з 12.11.1987 по 26.05.1997 у ПАТ «Теплогазмонтаж» (ПРАТ «Теплогазмонтаж»). Зазначає, що оскільки, станом на дату звернення з питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, визначеному Законом №1058, через відсутність необхідного пільгового стажу відсутні законні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, передбаченої п.2 ч.2 ст.114 цього Закону. Також, відповідач вказував на те, що в електронній пенсійній справі відсутня заява від 08.01.2020 №02.8-9, оскільки пенсіонер до сервісного центру з заявою на призначення пенсії 08.01.2020 не звертався. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.

Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що відповідачем протиправно призначено йому пенсію не з дня досягнення пенсійного віку у липні 2020 року, а з 16.02.2022, що зумовило упущену, ненараховану та несплачену пенсію за 19 місяців.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Статтею 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Так, судом встановлено, що позивачем ставиться питання строків призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 (в редакції на січень 2020 року), на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Суд зазначає, що у цій справі позивачем не оскаржується дії відповідача щодо обрахування його пільгового стажу, а з наданих до матеріалів справи доказів судом встановлено, що пільговий стаж позивача за Списком №2 визначений органом ПФУ у розмірі 9 років 6 місяців 16 днів.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Отже, з урахуванням приписів п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 та з урахуванням наявного у позивача пільгового стажу, позивач мав право на призначення пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на 3 роки, тобто з 57 років.

Позивач досяг 57 річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

По-перше, щодо наданої позивачем до матеріалів справи розписки, як доказу на підтвердження звернення за призначенням пенсії 08.01.2020 (а.с.18), суд зазначає, що така розписка не може бути визнана належним та допустимим доказом звернення позивача до органу ПФУ з заявою про призначення пенсії, оскільки з зазначеної розписки неможливо встановити з якою саме заявою позивач звертався до органу ПФУ.

Рішення про відмову у призначенні пенсії за заявою від 08.01.2020 в матеріалах справи відсутнє.

Відповідно до відомостей з електронного кабінету позивача встановлено, що заява стосувалася отримання довідки за формою ОК-5, яку серед іншого позивач надає до позовної заяви (а.с.20).

Відповідач у відзиві на позовну заяву також зазначає про те, що позивач до нього 08.01.2020 з питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах не звертався, а відповідна заява не зареєстрована.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач з невідомих причин посилається на заяву від 08.01.2020 №02.8-9, якої не існує, а заява позивача була зареєстрована за №02.8-11.

З зазначеного приводу, суд зазначає, що дійсно у відзиві позивача є невідповідність номеру заяви зазначеної у відзиві із корінцем наданим позивачем до позовної заяви, проте, з зазначеного приводу суд звертає увагу на листи позивача адресовані до Шевченківського ОУПФУ м.Запоріжжя (а.с.26-27), в яких позивач просив повідомити про рух розгляду його звернення саме за №02.8-9 (код заяви ), а не звернення за №02.8-11 (код заяви ), розписку про одержання якої позивач надає до позовної заяви.

За таких обставин, з наданих документів не можливо підтвердити факт звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах 08.01.2020 за заявою №02.8-11.

Крім того, суд зазначає, що навіть якщо припустити, що позивач 08.01.2020 звертався у встановленому порядку до органу ПФУ саме з питання призначення пенсії, то його заява не могла бути розглянута та задоволена, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач в позовній заяві зазначає, що він за призначенням пенсії звернувся за 7 місяців до дня досягнення пенсійного віку, а тому позивач вважає, що відповідач мав призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня досягнення пенсійного віку, тобто у липні 2020 року.

Разом з тим, позивачем не враховано положення частини 2 статті 44 Закону №1058, відповідно до якої, заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Тобто, з урахуванням положень частини 2 статті 44 Закону №1058, позивач мав право подати заяву про призначення пенсії за віком не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, тобто у червні 2020 року, підстави для звернення за призначенням пенсії у січні 2020 року були відсутні.

У подальшому, позивач звернувся до відповідача з питання призначення пенсії 04.01.2022, що підтверджується матеріалами справи та про що позивач самостійно зазначає у позовній заяві.

За результатами розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Рівненській області прийнято рішення від 05.01.2022 №21 про відмову у призначенні пенсії (а.с.46), у зв`язку із не підтвердження документами пільгового стажу позивача.

Позивачем рішення Головного управління ПФУ в Рівненській області від 05.01.2022 №21 про відмову у призначенні пенсії не оскаржувалось, доказів протилежного суду не надано.

Натомість, 19.01.2022 Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення про результатами розгляду заяви про підтвердження стажу роботи, яким вирішено зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи за Списком №2 електрогазозварником з 12.11.1987 по 26.05.1997 у ПАТ «Теплогазмонтаж» (ПРАТ «Теплогазмонтаж») (з урахуванням фактично відпрацьованого часу).

За результатами прийняття зазначеного рішення, Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області з 04.01.2022 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, що підтверджується матеріалами пенсійної справи (а.с.125-126).

Посилання позивача на те, що пенсію йому призначено з 16.02.2022 є безпідставними та такими, що не відповідають матеріалам пенсійної справи.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що за заявою позивача від 04.01.2022 йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, в свою чергу підстави для призначення пенсії з 02.07.2020 відсутні, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач за місяць до досягнення пенсійного віку та/або протягом трьох місяців після досягнення пенсійного віку (у 57 років), звертався у встановленому порядку до органів Пенсійного фонду з питання призначення пенсії.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова