Справа № 200/6389/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Справа№200/6389/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки у розмірі 393 000, 00 грн, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Донецької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки у розмірі 393 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у справі № 200/2538/23 його адміністративний позов до Донецької обласної прокуратури про визнання дій протиправними, стягнення недоотриманих коштів задоволено частково. Даним рішенням визнано протиправними дії Донецької обласної прокуратури щодо невиплати позивачу грошової компенсації за 31 день невикористаної відпустки та ухвалено стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 62 279 грн 62 коп. Вказане рішення було виконане 08.11.2023.

Позивач вважає, що відповідач, всупереч статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) не провів з ним усіх необхідних розрахунків при звільненні, що зумовило виникнення підстав для стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

З огляду на вищевикладене, позивач просить суд:

стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати при звільненні повної компенсації за невикористані дні відпусток з 07.04.2023 по 06.10.2023 включно в сумі 393 000, 00 грн.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки виплати повної компенсації за невикористані дні відпусток з 07.04.2023 по 06.10.2023 включно. Однак, у межах справи № 200/2538/23 вже розглядалось питання стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 07.04.2023 по 18.08.2023. Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у справі № 200/2538/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати повної компенсації за невикористані дні відпусток, а тому позов в цій частині підлягає закриттю. Щодо періоду стягнення середнього заробітку з 19.08.2023 по 06.10.2023 відповідач наголосив, що ОСОБА_1 07.04.2023 сплатили 365 587,52 грн з 427 867,14 грн (365 587,52 грн + 62 279,62 грн). Сума недоплати 07.04.2023 ОСОБА_1 склала 62 279, 62 грн та складає 14, 56 % від суми, яка підлягала виплаті у день звільнення. Таким чином, за кожен робочий день прострочення ОСОБА_1 підлягає компенсації 14, 56 % від середньоденного заробітку. Періодом компенсації є робочі дні з 21.08.2023 по 06.10.2023 (у вказаний період було 35 робочих днів). Середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 3 000 грн. За 1 день затримки необхідно сплатити 14, 56 % від цієї суми, що складає 436, 80 грн. Таким чином, за 35 днів затримки ОСОБА_1 належить до виплати 15 288, 00 грн. З огляду на вказане, представник відповідача просив позовні вимоги за період з 19.08.2023 по 06.10.2023 задовольнити лише у зазначеній у відзиві частині.

Ухвалою від 13.11.2023 Донецький окружний адміністративний суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

17 листопада 2023 року суд виніс ухвалу, прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки у розмірі 393 000, 00 грн, та відкрив провадження по справі. Розгляд адміністративної справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 06 грудня 2023 року суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та про перехід в загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 11 січня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 за період з 07.04.2023 (дата звільнення) по 18.08.2023 (дата судового рішення) суд відмовив.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відмову у задоволенні клопотання щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжено та станом на день розгляду даної справи він діє.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах прокуратури.

Наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 05.04.2023 № 215-к позивача звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури з 06.04.2023 в порядку переведення до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у справі № 200/2538/23 суд задовольнив частково позовну заяву ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання дій протиправними, стягнення недоотриманих коштів. Визнав протиправними дії Донецької обласної прокуратури щодо невиплати позивачу грошової компенсації за 31 день невикористаної відпустки. Стягнув з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 62 279, 62 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовив.

На виконання вищевказаного рішення 08.11.2023 відповідачем нараховано на банківський рахунок позивача 62 279, 62 грн, що підтверджується виписками з банківського рахунку та не заперечується позивачем.

Вважаючи протиправною невиплату відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Статтею 4 Закону № 1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Щодо наявності у позивача права на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та поширення на спірні правовідносини приписів ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу відповідача на те, що під час звільнення із прокурором повинен бути повністю проведений розрахунок.

За загальним правилом у правовідносинах, що є предметом розгляду даної справи, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Слід зауважити, що непоширення норм КЗпП України на працівників прокуратури стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні прокурорів зі служби (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, компенсацію за неотримане речове майно) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці прокурорів, встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненим працівником, проте, порядок виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок не врегульовано, суд доходить висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби.

За правилами статті 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Вказані доводи, щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положення КЗпП України узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 01.03.2018 в справі № 806/1899/17, від 29.03.2018 в справі № 815/1767/17 та від 19.04.2018 в справі № 803/1210/2018 щодо не проведення розрахунку при звільненні з публічної служби.

В силу норм статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Поряд з цим, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 15.09.2015 (справа № 21-1765а15) прийшов висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, як зазначає Верховний Суд України, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Разом з цим, Конституційний Суд України в рішенні № 4-рп/2012 від 22.02.2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, в контексті приписів ст. 116, 117 КЗпП України суд доходить висновку, що останні спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 805/977/16-а.

Проте, відповідачем вказаних вимог КЗпП України щодо виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку не дотримано.

Так, наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 05.04.2023 № 215-к позивача звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури з 06.04.2023 в порядку переведення до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Враховуючи те, що 06 квітня 2023 року вважається днем звільнення позивача, цей день був останнім днем виконання відповідачем обов`язку провести розрахунок з позивачем, отже у цей день відповідач ще не може вважатися таким, що прострочив виконання цього обов`язку.

Таким, що прострочив виконання вказаного обов`язку, відповідач є лише з наступного дня після звільнення позивача, тобто, з 07 квітня 2023 року.

Крім того, суд зауважує, що повний розрахунок з позивачем було проведено 08 листопада 2023 року.

Поряд з цим, суд зазначає, що згідно зі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

З моменту виникнення у відповідача обов`язку здійснити повний розрахунок з позивачем при звільненні, тобто з 07.04.2023, минуло більше 6 місяців. Таким чином, згідно положень ст. 117 КЗпП України ОСОБА_1 має право на отримання середнього заробітку за затримку у повному розрахунку при звільненні за період з 07.04.2023 по 06.10.2023 включно, тобто лише за 6 місяців.

Отже, належним способом захисту прав працівника у випадку вирішення спору на його користь є стягнення визначеного судом як органом, який виносить рішення по суті спору, розміру відшкодування за час затримки.

Це відповідає і численній сталій судовій практиці Верховного Суду, зокрема, в рішеннях, що будуть наведені нижче в цій постанові.

Середній заробіток в даному випадку повинен бути розрахований із наступної середньоденної заробітної плати позивача.

Середньоденна заробітна плата розраховується згідно пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), відповідно до якого середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Позивач був звільнений в квітні 2023 року, тому розрахунковими місяцями є лютий та березень цього року.

Так, відповідно до довідки відповідача про заробітну середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 3 000, 00 грн.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.04.2023 по 06.10.2023 - 131 календарний день.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 131 день х 3 000 грн = 393 000 грн.

В той же час, в цій справі наявні підстави для зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

По-перше, визначається відсоткове співвідношення загальної суми виплат, що підлягала виплаті, та суми, що не була виплачена в день звільнення, тобто виплату якої затримано.

Так, відповідно до довідки про нараховану заробітну плату за 2023 рік, позивачу виплачено при звільненні 365 587, 52 грн.

Невиплачена позивачу при звільненні, а виплачена сума на виконання судового рішення, становить 62 279, 62 грн.

Тобто, загальна сума виплат на момент здійснення остаточного розрахунку повинна була становити 427 867,14 грн (365 587, 52 + 62 279, 62).

Тож відсоткове співвідношення невиплаченої суми буде становити: 62 279, 62/ 427 867,14 х 100 % = 14, 56 %.

Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, з урахуванням істотності частки 14, 56 %, становить: 57 220, 80 грн (393 000 грн х 14, 56 %).

Судом при розгляді даної справи застосовано висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 30 листопада 2020 року в справі № 480/3105/19 та від 14 грудня 2023 року в справі № 360/804/22.

За таких обставин, виходячи із принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зменшення розміру середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні позивача із застосуванням принципу співмірності.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення суми 393 000 грн, судом задоволені позовні вимоги в розмірі 57 220, 80 грн.

Позивачем сплачено судовий збір на суму 3 144, 00 грн.

Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд присуджує позивачу часткове відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в сумі 457,77 грн, виходячи з наступного розрахунку: 3 144, 00 * 57 220, 80: 393 000.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Донецької обласної прокуратури (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6) про стягнення середнього заробітку за час затримки у розмірі 393 000, 00 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.04.2023 по 06.10.2023 включно у розмірі 57 220, 80 грн (п`ятдесят сім тисяч двісті двадцять гривень вісімдесят копійок).

В решті заявлених вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 457, 77 гривень (чотириста п`ятдесят сім гривень сімдесят сім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Донецької обласної прокуратури.

Повний текст рішення складено та підписано 11 січня 2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб