Справа № 160/21256/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 жовтня 2023 р.Справа № 160/21256/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Врона О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження позовну заяву фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Криворізької міської ради, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Криворізької міської ради ХLI сесії VIII скликання від 28.07.2023 року за № 2099;

- зобов`язати Криворізьку міську раду поновити на один рік з фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:121:0003, що розташована на АДРЕСА_1 , зупинка «2-га міська лікарня» у Металургійному районі м. Кривий Ріг.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2018 їй належить розбірна конструкція торгівельно-зупиночного комплексу зупинки громадського транспорту «2 міськлікарня», розташована у АДРЕСА_1 .

Площа земельної ділянки, на якій знаходиться торгівельно-зупиночний комплекс, який є предметом цього договору в цілому становить 0,0047 га, кадастровий номер::92:121:0003.

15.06.2022 між Криворізькою міською радою (Орендодавець) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки №2022168, предметом якого була оренда земельної житлової та громадської забудови за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) для розміщення тимчасової споруди торговельного павільйону в складі зупиночного комплексу з кадастровим номером :92:121:0003 за адресою, строком на 1 рік.

Рішенням Криворізької міської ради №2099 від 28.07.2023 заявникам відповідно до додатка, зокрема і ОСОБА_2 , відмовлено в наданні земельної ділянки в оренду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

19.09.2023 від Криворізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач вважає, позовну заяву безпідставною, поданою з порушенням порідку здійснення судочинства з огляду на предмет спору, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває (або не набуває) речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

У справі, яка розглядається, позивачка звернулась до суду з позовом на захист свого інтересу, який полягає у поновленні договору оренди земельної ділянки на новий строк.

З моменту укладення договору оренди землі між землекористувачем та органом місцевого самоврядування виникають договірні відносини, основні та похідні вимоги з яких розглядаються у приватноправовому спорі судами цивільної чи господарської юрисдикції.

Відповідно до норм ст.ст.116,122, 124 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання врегулювання земельних відносин щодо надання в користування земельних ділянок комунальної власності є виключною компетенцією міських рад.

Строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 15.06.2023.Орендар звернулась до Криворізької міської ради із заявою на його поновлення з пропущенням встановленого Законом і договором строку.

Беручи до уваги, що відповідно до п. 3 договору оренди на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, на теперішній час вона вільна від забудови та за умовами договору оренди підлягає поверненню міській раді за актом приймання-передачі, керуючись ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України, Криворізькою міською радою було прийнято рішення від 28.07.2023 №2099 «Про відмову в наданні земельних ділянок в оренду».

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

За правилами ч. 1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як свідчать матеріали справи, спір стосується поновлення дії договору оренди земельної ділянки відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», який укладався позивачем як фізичною особою-підприємцем з орендодавцем Криворізькою міською радою. В основу обґрунтування протиправного характеру оскаржуваного рішення відповідача покладено не порушення порядку та процедури його прийняття, а порушення оскаржуваним рішенням прав позивача на користування земельною ділянкою у зв`язку із відмовою у поновленні договору оренди землі на новий строк.

Зміст ст. 33 Закону дає підстави для висновку, що вказаними нормами визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.

Тобто, предметом судового розгляду є спір між сторонами у договірних відносинах.

З моменту укладення договору оренди земельної ділянки адміністративні відносини між землекористувачем і органом місцевого самоврядування припиняються і виникають договірні відносини, які не притаманні адміністративним правовідносинам. З урахуванням суб`єктного складу даний спір може бути предметом судового розгляду у суді загальної юрисдикції або господарському суді.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

З аналізу вищезазначеного суд дійшов висновку, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб`єктами підприємницької діяльності.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

За умовами договору оренди, що було укладено позивачем та термін дії якого він прагне поновити, орендодавець надав орендареві в користування земельну ділянку житлової та громадської забудови для розміщення тимчасової споруди торговельного павільйону в складі зупиночного комплексу.

Отже, до укладенню договору оренди земельної ділянки позивача спонукала його господарська діяльність, як фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.10.2019 року у справі №903/129/18 зазначила, що відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на зайняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Оскільки правовідносини, що склались між сторонами, мають господарський характер, а використання земельної ділянки здійснювалось як фізичною особою - підприємцем, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку про те, що такий спір має вирішуватись у порядку господарського судочинства.

Аналогічна позиція наведена також у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №668/5841/14-а.

Враховуючи, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у даній справі направлено на поновлення її прав як орендаря у сфері земельних договірних відносин, суд приходить до висновку, що цей спір не є публічно-правовим, оскільки є спором з приводу землекористування, а тому суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити у зв`язку з тим, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судом за правилами господарського судочинства.

Суд також вважає необхідним звернути увагу позивача на те, що спірним рішенням Криворізької міської ради від 28.07.2023 №2099 було відмовлено у наданні земельної ділянки в оренду не лише позивачу, а тому позивач у разі звернення до суду за належною підсудністю повинна уточнити позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування рішення.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Встановивши, що цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За подання позовної заяви до суду позивач відповідно до дублікату квитанції №4278-2266-5277-4974 від 15.08.2023 сплатила судовий збір у сумі 2684,00 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 241-243, 248, 294,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу, що, відповідно до ч. 2 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Даний спір належить вирішувати в порядку господарського судочинства.

Копію ухвали про закриття провадження у справі надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС України.

Суддя О.В. Врона