Справа № 200/6438/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року Справа№200/6438/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13.11.2023 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з вимогами:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за її заявою від 07.09.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.09.2023 зарахувавши період з 01.02.1993 по 03.03.1993, з 04.03.1993 по 20.03.2000, з 01.03.2008 по 15.05.2008 з 16.05.2008 по 29.01.2010, з 01.11.2010 по 19.04.2011, з 24.11.2011 по 22.12.2011, а також період з 30.01.2012- 10.06.2015, 16.01.2016 по 25.03.2016, з 09.04.2022 по 14.04.2022, 01.07.2023 по 07.09.2023 до пільгового стажу;

- призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 07.09.2023 на підставі пункту б статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Однак спірним рішенням відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, крім того, до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи без обґрунтування такого не зараховування. Позивач вважає рішення протиправним та таким, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов, зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії, пенсія за віком на пільгових умовах призначається на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки після досягнення ними 55 років. Оскільки на момент звернення позивачу виповнилося 52 роки 08 місяців, у призначенні пенсії відмовлено, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. При цьому вказав, що до пільгового стажу позивача за Списком №2 враховано періоди роботи згідно з довідкою №547 від 29.08.2023, виданої ПАТ «Шахтоуправління «Покровське».

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2023 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі, розгляд справи провести суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувати у відповідача докази у справі.

Ухвалою суду від 20.12.2023 витребувано додаткові докази у справі.

08.01.2024 вимоги ухвали суду від 20.12.2023 виконані.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим Новогродівським МВ УМВС України в Донецькій області 31.03.1997.

07.09.2023 ОСОБА_1 , через веб-портал, звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

Заяву позивача, за екстериторіальністю, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №77 від 15.09.2023 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного віку 55 років.

Згідно з вказаним вище рішенням, вік заявниці 52 роки 08 місяців. Страховий стаж 25 років 11 місяців 25 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №2 07 років 10 місяців 04 дні. При цьому, за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період навчання згідно диплому №836326 від 30.06.1989, оскільки в дипломі початок навчання вказано помилково «01.09.1989»; періоди з 29.06.1989 по 27.01.1993, оскільки в номері наказу про звільнення містяться виправлення.

Також зазначено, що до пільгового стажу роботи враховано періоди відповідно до представленої пільгової довідки №547 від 29.08.2023, виданої ПАТ «Шахтоуправління «Покровське».

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернулась із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

03.10.2017 Верховною Радою України ухвалено Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій№ 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № ( далі Закон №1058-ІV) розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом б статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом б статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VІІІ (пункт 1 рішення).

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим, Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

При розгляді зразкової справи №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду 03.11.2021 дійшла висновку, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України).

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з Порядком №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, за приписами наведених пунктів уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

Зі спірного рішення, судом встановлено, що до страхового стажу не зараховано період навчання згідно диплому №836326 від 30.06.1989, оскільки в дипломі початок навчання вказано помилково «01.09.1989»; періоди з 29.06.1989 по 27.01.1993, оскільки в номері наказу про звільнення містяться виправлення, до пільгового стажу позивача зараховано періоди роботи відповідно до пільгової довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» №547 від 29.08.2023

При цьому, позивач не визначає спірними періоди, що зазначені у рішенні відповідача про відмову в призначенні пенсії.

Звертаючись до суду, позивач просить зобов`язати відповідача зарахувати період з 01.02.1993 по 03.03.1993, з 04.03.1993 по 20.03.2000, з 01.03.2008 по 15.05.2008 з 16.05.2008 по 29.01.2010, з 01.11.2010 по 19.04.2011, з 24.11.2011 по 22.12.2011, а також період з 30.01.2012- 10.06.2015, 16.01.2016 по 25.03.2016, з 09.04.2022 по 14.04.2022, 01.07.2023 по 07.09.2023 до пільгового стажу.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 28.06.1989, щодо спірних періодів роботи, містить наступні відомості:

Шахта «Новогродівська» Селидівське виробниче об`єднання по видобутку вугілля

- 01.02.1993 прийнята учнем машиніста конвеєра на технологічному комплексі (запис №4);

- 04.03.1993 переведена машиністом конвеєра 2 розряду на дільницю технологічний комплекс (запис№ 5);

- 20.03.2000 звільнена за власним бажанням (запис №8);

ТОВ «Донецький завод газової та електричної побутової апаратури»

- 01.03.2008 прийнята учнем штампувальника на пресо-зварювальну дільницю (запис №26);

- 29.01.2010 звільнена за згодою сторін (запис №29);

- 01.11.2010 прийнята на пресо-зварювальну дільницю штампувальником 3 розряду (запис №32);

- 19.04.2011 звільнена за власним бажанням (запис №33);

- 24.11.2011 прийнята на пресо-зварювальну дільницю штампувальником 3 розряду (запис №34);

- 22.12.2011 звільнена за власним бажанням (запис №35);

Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»

- 30.01.2012 прийнята машиністом конвеєра 2 розряду (запис №36);

Запису про звільнення з останнього місця роботи трудова книжка не містить.

Дослідивши розрахунок стажу, що наданий відповідачем на вимоги ухвали суду, суд зазначає, що спірні періоди зараховано до страхового стажу, при цьому до пільгового стажу за Списком №2 зараховано періоди роботи з 11.06.2015 по15.01.2016, з 26.03.2016 по 08.04.2022, з 15.04.2022 по 30.06.2023.

Суд зазначає, що на час роботи позивача були чинні Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36; якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Так, період роботи позивача з 01.02.1993 по 20.03.2000 та з 30.01.2012 по 07.09.2023 (дату подачі заяви про призначення пенсії) за професією «машиніст конвеєра» відноситься до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, постанови постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 та постанови постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Період роботи позивача з 01.03.2008 по 29.01.2010, з 01.11.2010 по 19.04.2011 та з 24.11.2011 року по 22.12.2011 за професією «штампувальник» відноситься до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Суд зазначає, що наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах повний робочий день, оскільки дані про занятість про неповний робочий день відсутні.

Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними записами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Крім того, разом із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах позивачем були надані накази №231/1ок від 15.01.2011 та №26 від 26.03.2016 про атестацію робочих місць відповідно до яких професія «машиніст конвеєра» віднесена до робіт та професій за Списком №2.

Також позивачем була надана пільгова довідка від 29.08.2023 року №543 відповідно до якої ОСОБА_1 у період з 30.01.2022 по дату видачі довідки виконувала роботи зі шкідливими та важкими умовами праці за професією «машиніст конвеєра», що передбачено Списком №2.

При цьому, згідно з випискою із системи персоніфікованого обліку (форма ОК-5) позивач у період з лютого 2012 року по вересень 2023 року працювала за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013Б1, який згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, обліковується за Списком№2.

При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Підстав вважати наведені в трудовій книжці відомості недостовірними, відповідачем не наведено.

Таким чином, матеріали справи містять усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження пільгового стажу, зокрема, які передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 та № 1788, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують пільговий стаж позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що положеннями ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 р. № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Матеріали справи не містять доказів на предмет звернення відповідачем до компетентних органів з метою з`ясування періодів роботи позивача на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2.

Отже, в даному випадку, відповідачем протиправно не було зараховано періоди роботи позивача з 01.02.1993 по 20.03.2000, з 01.03.2008 по 29.01.2010, з 01.11.2010 по 19.04.2011, з 24.11.2011 по 22.12.2011, з 30.01.2012 по 10.06.2015, з 16.01.2016 по 25.03.2016, з 09.04.2022 року по 14.04.2022 та з 01.07.2023 по 07.09.2023 до пільгового стажу за Списком №2.

Як було зазначено, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, для визначення, чи є в ОСОБА_1 право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, слід встановити досягнення нею 50-ти річного віку та наявність в неї стажу роботи не менше 20 років, з них за списком №2 не менше 10 років.

Так, вік ОСОБА_1 , на дату подання заяви про призначення пенсії на пільгових умовах становив 52 роки 08 місяців. Страховий стаж позивача становить 25 років 11 місяців 25 днів. Пільговий стаж за Списком №2 складається з наступних періодів: з 01.02.1993 по 20.03.2000, з 01.03.2008 по 29.01.2010, з 01.11.2010 по 19.04.2011, з 24.11.2011 по 22.12.2011 та з 30.01.2012 по 07.09.2023, та становить більше 20 років.

Отже, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досягла необхідного віку (50 років), має необхідний страховий стаж не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачеві є неправомірним та підлягає скасуванню.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, ураховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 по справі № 360/3611/20 щодо розгляду зразкової справи, суд, з метою ефективного поновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах з 07.09.2023 (з дня подання заяви про призначення пенсії) на підставі пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи: з 01.02.1993 по 20.03.2000, з 01.03.2008 по 29.01.2010, з 01.11.2010 по 19.04.2011, з 24.11.2011 по 22.12.2011, з 30.01.2012 по 10.06.2015, з 16.01.2016 по 25.03.2016, з 09.04.2022 по 14.04.2022 та з 01.07.2023 року по 07.09.2023.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 10.11.2023 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 858,90 грн. Оскільки позовна заява подана до суду через систему «Електронний Суд», відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору та становить 858,88 (1073,60 грн. *0,8).

Таким чином, судовий збір у розмірі 858,88 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Разом з цим, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» позивач може звернутися до суду з клопотанням про повернення суми надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії №77 від 15.09.2023 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: м. Тернопіль, майдан Волі, 3, код ) призначити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 07.09.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. "б" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, зарахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи: з 01.02.1993 по 20.03.2000, з 01.03.2008 по 29.01.2010, з 01.11.2010 по 19.04.2011, з 24.11.2011 по 22.12.2011, з 30.01.2012 по 10.06.2015, з 16.01.2016 по 25.03.2016, з 09.04.2022 по 14.04.2022 та з 01.07.2023 року по 07.09.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: м. Тернопіль, майдан Волі, 3, код ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв