Справа № 522/22255/23
Суддя: Дяченко В. Г.
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

секретар судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №7, у м. Одесі, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в Одеській області Якубчак Костянтина Вікторовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла вищевказана позовна заява в якій позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в Одеській області старшого лейтенанту поліції Якубчак Костянтина Вікторовича по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAT №8080922 від 05.11.2023 року, відповідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КпАП України та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. Крім того просив стягнути на свою користь судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції ( ).

Позов мотивований тим, що 05.11.2023 poку інспектором 2 батальйону 1 роти УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Якубчак Костянтином Вікторовичем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАT №8080922, відповідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 1700 грн. Зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №8080922 вбачається наступне: 05.11.2023 року о 10 год. 05 хв. водій ( ОСОБА_1 ) керуючи т/з (TOYOTA LAND CRUISER 200 BH4010OM) рухався зі швидкістю 116 км на годину в межах населеного пункту, зафіксовано на прилад Трукам TC008449, чим порушив п. 12.4. ПДР - перевищення водiями т/з встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.

При цьому позивач, серед іншого зазначає, що:

- за адресою : м. Одеса, шосе Київське, 1, на шляху руху позивача був відсутній дорожній знак 5.70 "Фото, відеофіксування порушень ПДР", що є обов`язковою умовою законності вимірювання швидкості руху транспортних засобів працівниками поліції, тому зупинка транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200 BH4010OM була незаконною;

-інспектором 2 батальйону 1 роти УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Якубчак Костянтином Вікторовичем, який розглянув справу не виконано вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем, зокрема, на відеозапис з приладу Трукам TC008449, відеозапис з бодiкамери, фотофіксацію розміщення дорожніх знаків 5.70;

-інспектором протиправно застосовано прилад Трукам TC008449 з огляду на відсутність у працівників поліції, законодавчо закріпленого права застосовувати прилад Трукам (TruCAM), тримаючи його в руках, така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. Так, автоматичний режим передбачає роботу виключно з триноги або штативу, обирається за допомогою системних опцій і не допускає втручання людини в процес фіксації правопорушень, інакше результат виміру швидкості можна поставити під сумнів;

-вимірювач швидкості руху Трукам (TruCAM) є виключеним з Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Таким чином, отримані поліцейським дані щодо швидкості руху керованого автомобіля позивачем є недопустимими доказами і не можуть бути використані на доведення винуватості позивача.

Посилаючись на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектор поліції не з`ясував чи дійсно ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР, не здійснив збір доказів на підтвердження винуватості водія, а тому оскаржувана постанова прийнята не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не добросовісно, не розсудливо, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року визначено територіальну підсудність справи № 522/22255/23 Суворовському районному суду м. Одеси.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у вказаній справі.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву в якому представник Департаменту патрульної поліції Нагнибіда О.М. просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення. Відзив мотивований, зокрема тим, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 TC008449, що підтверджується роздруківкою файлу _14200_1105_111057.jx записом з даного пристрою, що і стало причиною зупинки позивача. Відеозапис, зроблений з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер TC008449) містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому має розглядатись судом як доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб. Зазначений доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Представник зазначив, що відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26522, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № 008449 відповідає законодавством вимогам та є придатним до застосування станом до 10.11.2023 року.

Щодо правомірності використання приладу TruCAM вказав наступне. Так, згідно посібника користувача щодо користування лазерним вимірювачем швидкості LTI 20/20 TruCAM II - вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM II призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. Вимірювач використовується під час контролю швидкості транспортних засобів підрозділами Національної поліції та уповноваженими організаціями. У ручному режимі оператор сам обирає транспортний засіб, швидкість руху якого буде виміряна. Таким чином, аналізуючи Посібник користувача, прилад для вимірювання швидкості руху транспортних засобів TruCam створено для використання як з триноги, так і з рук, а відтак, не можна стверджувати, що використання такого приладу з рук є порушенням.

Представник відповідача, зазначив, що поданий стороною відповідача відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, ст.ст. 72,73,74,75,76 КАС України, відображає обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку встановленого законом, є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Крім того, вказав, що згідно із п. 5.70 ПДР України, дорожній знак «Фото-, відео фіксування порушень ПДР» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Разом із тим, жодними нормами КУпАП та Закону №580-VIII, у тому числі, ч.1 ст. 40 цього ж Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

У той же час, Закон №580-VIII не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- та/або відеофіксації порушень ПДР України.

Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Посилаючись на те, що в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт перевищення ним встановленої правилами дорожнього руху швидкості руху, при цьому стороною відповідача надано відеозапис та покази технічних приладів, котрі підтверджують наявність в діяннях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КУпАП, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. (а.с.44-126).

В судові засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Струкова К.О. не з`явилися, при цьому в матеріалах справи наявна заява представника про розгляд справи у відсутність сторони позивача.

В судовому засіданні 10.01.2024 року представник відповідача Нагнибіда О.М. просив позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. В судове засідання 12.01.2024 року представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін та про нефіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАT №8080922 від 05 листопада 2023 року, ОСОБА_1 05 листопада 2023 року о 10:05 год. керуючи т/з марки TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_1 , на 1 км Київського шосе в м. Одесі, рухався зі швидкістю 116 км на годину в межах населеного пункту, зафіксовано на прилад Трукам TC008449, чим порушив п. 12.4. ПДР - перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год., та вчинив правопорушення передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП. (а.с.15).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, передбачена ч.4 статті 122 КУпАП.

Як вбачається зі змісту оспорюваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР у зв`язку з тим, що він перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортного засобу більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, що зафіксовано на прилад Трукам TC008449.

При цьому, позивач заперечуючи факт перевищення швидкості руху, посилається зокрема, і на не відповідність використання 05.11.2023 року о 10:05 год. на 1 км Київського шосе в м. Одесі, приладу Трукам TC008449 в ручному режимі під час вимірювання швидкості руху автомобіля, що об`єктивно могло вплинути на точність проведеного вимірювання, відсутність доказів, які б в повній мірі підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення та відсутність дорожнього знаку 5.70 «Фото, відео фіксування порушень ПДР».

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача посилається на те, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM II призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Відеозапис правопорушення з приладу TruCAM отриманий з дотриманням приписів ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а тому останній може бути використаний в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, вимоги якої не передбачають зазначення відомостей про розміщення дорожніх знаків. Закон №580-VIII не зобов`язує встановлювати дорожні знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- та/або відеофіксації порушень ПДР України.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) встановлені види превентивних поліцейських заходів, до яких належить застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (пункт 9 частини першої).

Стаття 40 Закону № 580-VIII регулює порядок застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, частиною першої якої в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема і , фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

За змістом частини другої статті 40 Закону № 580-VIII інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Пунктом 3 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Указана норма передбачає можливість (що не є тотожним обов`язку) закріплення, монтування та розміщення технічних приладів та технічних засобів, передбачених пунктами 1 і 2 цієї частини, тобто не виключає можливість використання таких приладів та засобів в ручному режимі, законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі.

При цьому суд зазначає, що спосіб монтажу чи розміщення технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень у статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» не визначений. Наведена норма не зобов`язує, а дозволяє поліцейським закріплювати технічні прилади. Можливість використання техніки, яка належить іншим особам, взагалі не містить жодних вимог щодо її розташування, сертифікації, технічних характеристик.

За даними ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Отже, наведені позивачем доводи з приводу використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу TruCam LTI 20/20 і вимірювання швидкості руху, тримаючи прилад в руці, є помилковими, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі.

При цьому суд наголошує, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі.

Доводи позивача про відсутність доказів перевищення ним швидкості руху у межах населеного пункту спростовані фотознімками приладу TruCam та відеозаписом (а.с.59, 126). При цьому ці фотознімки та відеозапис є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України.

Суд зазначає, що посилання позивача на відсутність дорожнього знаку 5.70 на ділянці дороги де відбувалася подія безпідставні, так як відповідно до Правил дорожнього руху (в редакції на час події) дорожній знак 5.70 означає: "Зміна схеми руху". Позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки. Застосовується протягом не менш як трьох місяців у разі зміни руху на постійній основі, а також протягом необхідного проміжку часу у разі зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менш як за 100 м до першого тимчасового знака.

Одночасно суд констатує, що жодними положеннями Закону № 580-VIII, в тому числі, частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

У той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Суд зазначає, що наявні докази фото фіксації містять координати фіксації правопорушення (адресу), які відповідають межам населеного пункту та ідентифікують транспортний засіб позивача. Керування позивачем транспортним засобом в день скоєння адміністративного правопорушення ним не заперечується.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі №760/2846/17.

Дослідивши обставини справи, надані та здобуті докази під час розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 241-246, 268-272, 286 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в Одеській області Якубчак Костянтина Вікторовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд міста Одеси.

Повне рішення суду складено 12.01.2024 року.

Суддя