Справа № 580/3515/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року справа № 580/3515/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті, начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті Лучина Олега Миколайовича та Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-1), начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті Лучина Олега Миколайовича (далі - відповідач-2) та Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-3), в якому просить визнати протиправним та скасувати винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті Олегом Лучиним постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 354893 від 02.05.2023 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що таблички про рух за встановленим маршрутом на автомобілі марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI НОМЕР_1 розміщено не було, натомість позивач рухався з Києва додому, використовував свій автомобіль для власних потреб, що не заборонено законом та не займався перевезення пасажирів. На підставі наведеного позивач вважає, що 08.03.2023 не здійснював перевезення пасажирів та не був учасником правовідносин, які врегульовані відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», тому оскарженою постановою на нього безпідставно накладено штраф.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державну службу України з безпеки на транспорті.

Представник відповідачів: відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті, подала відзив проти позову зазначивши, що 08.03.2023 під час проведення працівниками Укртрансбезпеки рейдової перевірки додержання ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт, у водія транспортного засобу марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI НОМЕР_1 були відсутні розклад руху, схема маршруту, таблиця вартості проїзду, витяг з дозволу та тимчасовий реєстраційний талон, які підпадають під перелік інших документів, передбачених законодавством. Акт рейдової перевірки складався на місці перевірки в присутності ОСОБА_1 . Водій з актом ознайомився, від підпису та надання пояснень відмовився. У даному випадку, на місці події за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановлено, що ОСОБА_1 здійснював регулярні перевезення пасажирів по маршруту «Ватутіне - Київ» за відсутності на момент проведення перевірки необхідних документів визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». На момент перевірки позивач не надав державному інспектору схеми маршруту, таблиці вартості проїзду, розкладу руху, витягу з дозволу, тимчасового реєстраційного талону, що підтверджується Актом проведення перевірки № 346396 від 08.03.2023. В своєму позові (абзац 1 сторінки 1) позивач зазначає, що « 08.03.2023 рухався на своєму власному автомобілі д.н.з НОМЕР_1 » в той час, як згідно наданого самим же позивачем, як працівнику Укртрансбезпеки на момент перевірки, так і до позовної заяви, свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , який згідно із відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не зареєстрований, як суб`єкт господарювання. На момент перевірки, відповідно до записів в Акті № 346396 від 08.03.2023 ОСОБА_1 виступав користувачем даного транспортного засобу, що не заперечується позивачем. Згідно із відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому порядку як суб`єкт господарювання. Основним видом діяльності позивача є - 49.39 «інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у». На підставі наданої Ліцензії серії АГ № 590457 від 31.05.2011, позивач має дозвіл на внутрішні перевезення пасажирів автобусами. Отже, матеріалами справи підтверджено, що на момент перевірки позивач виступав користувачем транспортного засобу, водієм та перевізником в одній особі, але аж ніяк не власником транспортного засобу. Доказів зворотного позивачем не надано. З таких підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач начальник відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті Лучина Олег Миколайович, відзиву проти позову не подав.

Розглянувши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що за результатами здійснення 08.03.2023 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Левицьким А.О. рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було виявлено, що о 15 год 02 хв на а/д М-05 "Київ-Одеса" 14 км, ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів за регулярним автобусним маршрутом "Ватутіне-Київ" за відсутності на момент проведення перевірки необхідних документів, визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: схеми маршруту, таблиці вартості проїзду, розкладу руху, витягу з дозволу, тимчасового реєстраційного талону, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 346396 від 08.03.2023.

Акт рейдової перевірки складався на місці перевірки в присутності ОСОБА_1 . Водій з актом ознайомився, від підпису та надання пояснень відмовився.

Дана перевірка проводилась на підставі направлення на перевірку № 000420 від 02.03.2023 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок.

Листами № 18599/41/24-23 від 23.03.2023 та № 25435/41/24-23 від 18.04.2023 позивачу завчасно було направлено повідомлення про розгляд справи на 18.04.2023 та 02.05.2023 (з 09-30 год до 12.00 год).

02.05.2023 розгляд справи відбувся в присутності представника позивача.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та врахувавши, що в ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлені підстави для застосування адміністративно- господарського штрафу, начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області, 02.05.2023 стосовно позивача винесено спірну постанову № 354893 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", в сумі 17 000,00 грн.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III) визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Статтею 34 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів і забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до статті 39 Закону № 2344-III, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до пункту 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджених постановою КМУ від 18.02.1997 № 176, перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

Дана норма не була дотримана позивачем, оскільки на момент проведення перевірки витяг із дозволу був відсутній, що підтверджується актом № 346396 від 08.03.2023.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 40 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій автобуса зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Отже, наведеними нормами встановлено обов`язок водія мати і надавати під час проведення перевірки працівникам Укртрансбезпеки обов`язкові документи визначені статтею 39 Закону № 2344-ІІІ при здійсненні ним регулярних пасажирських перевезень, а автомобільного перевізника забезпечити її наявність у такого водія.

При цьому, штрафи за невиконання вищевказаних вимог законодавства накладаються виключно на автомобільного перевізника.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III встановлено відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 08.03.2023, під час проведення працівниками Укртрансбезпеки рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, у водія транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ д.н. НОМЕР_1 були відсутні розклад руху, схема маршруту, таблиця вартості проїзду та витяг з дозволу, який підпадає під перелік інших документів, передбачених законодавством, про що йде мова в статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до Акту перевірки від 08.03.2023 № 346396 як водієм так і користувачем транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ д.н. НОМЕР_1 був ОСОБА_1 , що не заперечується позивачем.

Щодо відсутності тимчасового реєстраційного талону суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до пункту 3 якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 11 серпня 2010 року № 379, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2011 року за № 123/18861 (далі - Інструкція) встановлено, що за письмовою заявою власника ТЗ - фізичної особи, зразок якої наведено в додатку 14 до цієї Інструкції, про надання права керування цим ТЗ іншій фізичній особі (за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу власника та цю особу) працівниками Центру оформляється та видається тимчасовий реєстраційний талон на термін, зазначений у заяві.

Також, згідно з пунктом 6.3 Інструкції встановлено, що якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою, поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» чітко визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність якого є обов`язковою згідно з вимогами статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Відповідно до приписів статті 828 Цивільного кодексу України встановлено, що користувач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності.

Наведені норми законодавства дають підстави вважати, що у разі передачі права користування транспортним засобом фізичній або юридичній особі, власник чи користувач повинен був звернутися до центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за оформленням і видачею тимчасового реєстраційного документа.

У пункті 30 постанови Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 804/8740/16, вказано: "...Попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції № 379 та пункту 16 Порядку № 1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто як вважає позивач не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом № 2344-ІІІ".

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій здійснюючи перевезення пасажирів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб - тимчасовий реєстраційний талон.

З матеріалів справи, судом встановлено, що на момент перевірки разом з іншими передбаченими статтею 39 Закону № 2344-ІІІ обов`язковими документами, тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб у ОСОБА_1 також був відсутній. Даний факт позивачем не заперечується, таких документів останнім не надано і до позовної заяви.

Щодо тверджень позивача, що 08.03.2023 він не здійснював перевезення пасажирів за маршрутом «Ватутіне - Київ», а їхав із Києва додому використовуючи свій власний автомобіль для власних потреб, суд зазначає наступне.

Носієм доказової інформації щодо встановлених обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки - відповідно до правил і процедур, передбачених профільними нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу першого пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

08.03.2023, на місці події за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановлено, що ОСОБА_1 здійснював регулярні перевезення пасажирів по маршруту «Ватутіне - Київ» за відсутності на момент проведення перевірки необхідних документів визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На момент перевірки позивач не надав державному інспектору схеми маршруту, таблиці вартості проїзду, розкладу руху, витягу з дозволу, тимчасового реєстраційного талону, що підтверджується Актом проведення перевірки № 346396 від 08.03.2023.

Згідно з наданим ОСОБА_1 працівнику Укртрансбезпеки на момент перевірки, так і до позовної заяви, свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , який згідно з відомостями єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не зареєстрований, як суб`єкт господарювання.

На момент перевірки, відповідно до записів в Акті № 346396 від 08.03.2023 ОСОБА_1 виступав користувачем даного транспортного засобу, що не заперечується позивачем.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно із відомостями єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому порядку як суб`єкт господарювання.

Основним видом діяльності позивача є - 49.39 «інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у».

На підставі наданої Ліцензії серії АГ № 590457 від 31.05.2011, позивач має дозвіл на внутрішні перевезення пасажирів автобусами.

Отже, дослідивши матеріали справи можна зробити висновок, що на момент перевірки позивач виступав користувачем транспортного засобу, водієм та перевізником в одній особі, але аж ніяк не власником транспортного засобу. Доказів зворотного позивачем не надано.

Відповідно до абзацу 7 пункту 16 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе використання засобів фото і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі.

Наявність пасажирів в салоні автобуса підтверджується фотофіксацією зробленою працівником Укртрансбезпеки під час проведення перевірки, а тому твердження позивача що він не здійснював перевезення пасажирів не відповідають дійсності. В Акті № 346396 від 08.03.2023, в графі пояснення про причини порушення позивачем будь-яких заперечень щодо суті порушення надано не було.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що ОСОБА_1 не спростовано обставин вчинення ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III, оскільки під час перевезення пасажирів по маршруту «Ватутіне - Київ» останній не надав перевіряючим таких документів, як розкладу руху, схему маршруту, таблицю вартості проїзду, витяг з дозволу та тимчасового реєстраційного талону, які підпадають під перелік інших документів, передбачених законодавством.

З огляду на зазначене, суд не погоджується з доводами позивача, що він в даному випадку не є учасником правовідносин, які врегульовані відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки вказані обставини спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

В контексті перелічених положень КАС України в ході судового розгляду справи відповідач довів належними та допустимими доказами правомірність застосування до позивача штрафу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що використовуючи владні, управлінські функції при вирішенні питання про притягнення до відповідальності позивача, відповідач діяв у відповідності до вимог Закону, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ