Справа № 320/1903/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року справа №320/1903/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ФОП ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управлінням ДПС у Київській області (далі - відповідач та/або ГУ ДПС у Київській області, контролюючий орган) та просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.11.2019:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 272606,30 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 166802,35 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 22717,18 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ним допущено в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік помилки, внаслідок невірного визначення доходу від провадження підприємницької діяльності та розміру документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю.

ФОП ОСОБА_1 стверджує, що висновки акту перевірки від 03.10.2019 №115/10-36-33-04/ НОМЕР_1 не відповідають фактичним обставинам справи, сформовані контролюючим органом без дослідження в повній мірі його первинної документації, зокрема банківської виписки та платіжних доручень та із порушеннями вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 05.05.2020. Витребувано докази у справі.

05.05.2020 та 23.06.2020 підготовчі судові засідання знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Кушнової А.О. у відпустці. Призначено наступне підготовче судове засідання на 03.09.2020.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 підготовче судове засідання відкладено на 24.09.2020 у зв`язку із неявкою позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 календарних днів. Відкладено підготовче засідання на 13.10.2020.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 підготовче судове засідання відкладено на 27.10.2020 у зв`язку із необхідністю ознайомлення сторонами з матеріалами адміністративної справи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.11.2020.

У судове засідання, призначене на 17.11.2020, з`явились представники сторін, однак у зв`язку із відсутністю електроенергії в приміщенні суду, розпочате судове засідання не було завершене.

17.11.2020 на адресу суду від представника позивача - адвоката Севлісян Ганни Федорівни надійшло клопотання від 17.11.2020 №5 про зупинення провадження у справі №320/1903/20 для подачі пояснень та деталізації по витратах позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 клопотання представника позивача - адвоката Севлісян Ганни Федорівни від 17.11.2020 №5 про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження в адміністративній справі №320/1903/20 у зв`язку з необхідністю надання позивачу часу для підготовку та надання додаткових письмових пояснень - до 14 січня 2021 року. Призначено наступне підготовче судове засідання у справі на 14.01.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 поновлено провадження в адміністративній справі №320/1903/20. Призначено засідання на 14.01.2021.

10.04.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 4, а.с. 99-104).

16.04.2020 представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, де останній заперечує щодо висновків контролюючого органу, які покладені в основу відзиву на позовну заяву та зазначає, що ГУ ДПС у Київській області при проведенні перевірки не здійснено перевірку загального оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 належним чином, що мало своїм наслідком неправильний розрахунок чистого оподатковуваного доходу, що вплинуло на суму визначених контролюючим органом податкових зобов`язань за платежем податок на доходи фізичних осіб (т. 4, а.с. 112-115).

23.09.2020 до Київського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача, у яких останнім деталізовано заперечення щодо задоволення позовних вимог та наголошено на відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову (т. 4, а.с. 170-174).

12.10.2020 до Київського окружного адміністративного суду від представника ГУ ДПС у Київській області надійшли заперечення на відповідь на відзив (т. 4, а.с. 198-203).

13.10.2020 до Київського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача (т. 4, а.с. 229-233).

Також 14.01.2021, 19.02.2021 представником ФОП ОСОБА_2 подано до суду додаткові пояснення (т. 5, а.с. 14-17) (т. 5, а.с. 197-200).

У судовому засіданні 14.01.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував. Судове засідання у справі відкладено на 28.01.2021.

Протокольною ухвалою суду в судовому засіданні 28.01.2021 ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

На підставі пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України, відповідно до направлень від 13.09.2019 №99 та №100, виданими ГУ ДПС у Київські області та згідно плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік контролюючим органом проведено планову виїзну документальну перевірку з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018, за наслідком якої складено акт від 03.10.2019 №115/10-36-33-04/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (т. 1, а.с. 32-55).

У висновках акту перевірки ГУ ДПС у Київській області вказало про наступні порушення (т. 1, а.с. 54-55):

- підпунктів 5, 6, 7, 8, 9 пункту 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 за №1686/24218 та підпункту «а» пункту 171.6 статті 176 Податкового кодексу України;

- пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 218085,04 грн., у тому числі за 2017 рік в сумі 143173,36 грн., за 2018 рік у сумі 74911,68 грн.

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу X Перехідних положень Податкового кодексу України, в частині заниження чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 в сумі 1211583,57 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 18173,75 грн., у тому числі за 2017 рік - 11931,11 грн., за 2018 рік - 6242,64 грн.;

- пункту 187.1 статті 187, пункту 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, в частині завищення від`ємного значення за грудень 2017 року в сумі 3589,00 грн., за січень 2018 року у сумі 83,00 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість всього у сумі 111201,57 грн., у тому числі за грудень 2017 в сумі 107612,57 грн., та січень 2018 р. у сумі 3589,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у Київській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 04.11.2019, яким за порушення підпунктів 5, 6, 7, 8, 9 пункту 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 за №1686/24218 та підпункту «а» пункту 171.6 статті 176 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 510,00 грн. (дане рішення ФОП ОСОБА_1 не оскаржується) (т. 1, а.с. 28);

- № від 04.11.2019, яким за порушення пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов`язаннями у розмірі 218085,04 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 54521,26 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1) (т. 1, а.с. 29);

- № від 04.11.2019, яким за порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу X Перехідних положень Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами, за результатами річного декларування за податковими зобов`язаннями у розмірі 18173,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 4543,43 грн. (далі - спірне та/або оскаржуване рішення №2) (т. 1, а.с. 30-31);

- № від 04.11.2019, яким за порушення пункту 187.1 статті 187, пункту 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями у розмірі 111 201,57 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 55600,78 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №3) (т. 1, а.с. 27).

Тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані рішення.

Не погоджуючись із спірними рішеннями ФОП ОСОБА_1 подано скаргу до ДПС України, за наслідком розгляду якої рішенням від 27.01.2020 №3268/6/99-00-08-05-04-06 скаргу останнього залишено без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

ФОП ОСОБА_1 категорично не погоджується із спірними рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасування з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України регламентовано, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За правилами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

У відповідності до пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно з пунктами 77.6-77.9 статті 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з пунктами 86.3 статті 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника (п. 86.10 ст. 86 ПК України).

За правилами пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Суд звертає увагу, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, не вказує про обставини порушення контролюючим органом порядку призначення та/або проведення документальної виїзної перевірки, а судом в ході розгляду справи таких порушень не встановлено.

Отже, суд переходить до дослідження наявності/відсутності підстави для визнання протиправними та скасування спірних рішень.

По-першому епізоду судом встановлено таке.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Між тим, статтею 177 ПК України врегульовано оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Так, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що для визначення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб для фізичної особи-підприємця необхідно встановити загальний оподатковуваний дохід звітного періоду та обсяг витрат, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності. Загальний оподатковуваний дохід звітного періоду та обсяг витрат, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, встановлюються на підставі даних Книги обліку доходів і витрат, підтверджених первинними документами щодо походження товару та документами щодо здійснених витрат. Ці самі дані використовуються фізичною особою-підприємцем при заповненні податкової декларації про майновий стан та доходи.

Як слідує зі змісту акту перевірки (т. 1, а.с. 41) при перевірці правильності визначення витрат, визначених ФОП ОСОБА_1 , за даними перевірки за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 встановлено їх завищення на загальну суму 1211583,57 грн., у тому числі за 2017 рік на суму 795407,57 грн., у 2018 році у сумі 416176,00 грн.

В частині 2017 року в акті перевірки контролюючий орган зазначив, що до витрат за 2017 рік позивачем було включено витрати, які документально не підтверджені всього в сумі 795407,57 грн. Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних та наданих платником до перевірки документів, сума понесених витрат на придбання товару становила 3988377,43 грн. Згідно з даними Ф2 декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, в графі 5 вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції становить 4783785,00 грн., різниця становить 795407,57 грн. Документальне підтвердження понесених витрат у попередніх періодах платником не надавалось.

У свою чергу, ФОП ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що відповідачем внаслідок дослідження первинних документів не в повному обсязі, а саме без врахування даних банківських виписок про рух коштів по його рахунку № НОМЕР_2 було сформовано невірний висновок про завишення витрат, як у 2017, так і в 2018 роках.

Також у позовній заяві позивач посилається на те, що в дійсності ним в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік не вірно визначено дохід від провадження підприємницької діяльності в розмірі 5233748 грн. та вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю в розмірі 5228527 грн., у тому числі в розмірі 4783785, 00 грн. (вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції) та 444742,00 грн. (інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг), що мало своїм наслідком не вірне визначення чистого оподатковуваного доходу, як бази для обрахуванням податку на доходи фізичних осіб (т. 1, .а.с. 3).

ФОП ОСОБА_1 наполягає на тому, що дохід за 2017 рік становить 4263951,71 грн., а витрати за 2017 рік - 4243460,35 грн.

Окрім цього в додаткових поясненнях від 14.01.2021 (т. 5, а.с. 14-17) позивач стверджує, що відповідачем не було враховано показники графи 7 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

При цьому, ФОП ОСОБА_1 надано до суду деталізацію витрат за 2017 та за 2018 роки, у формі таблиці, разом із копіями платіжних доручень, що підтверджують такі витрати (т. 5, а.с. 18-171).

Перевіряючи надані позивачем первинні документи, у взаємозв`язку із його поясненням та обставинами, які зафіксовані в акті перевірки, суд вказує про наступне.

Як слідує з розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (Додаток Ф2) до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, ФОП ОСОБА_1 визначено суму одержаного доходу на рівні - 5233748,00 грн., у графі 5 «Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 4783785,00 грн., у графі 7 «Інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг) - 444742,00 грн.

Сума чистого оподатковуваного доходу - 5221,00 грн.

Наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 №859, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1298/27743, затверджено Інструкцію щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи (далі - Інструкція №859).

Згідно з пунктом 3 розділу I Інструкції №859 фізична особа - платник податку (фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні) подає декларацію за звітний (податковий) період в установлені Кодексом строки до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання фізичної особи, за яким вона береться на облік як платник податку у контролюючому органі).

Відповідно до пунктів 1-3 розділу II Інструкції №859 декларація складається із семи розділів, що подаються на одному двосторонньому аркуші формату А4, та двох додатків до декларації (далі - додатки), які подаються на одно-, двосторонніх аркушах формату А4 та містять розрахунки окремих видів доходів (витрат).

Додатки є складовою частиною декларації і без декларації не є дійсними. Додатки заповнюються та подаються виключно за наявності доходів (витрат), розрахунок яких міститься у цих додатках.

У декларації та додатках зазначаються всі передбачені в них відомості (показники), крім випадків, прямо визначених у декларації та/або додатках. Якщо будь-який рядок декларації та/або додатка не заповнюється через відсутність інформації (операції, суми), то такий рядок прокреслюється, крім випадків, прямо визначених у декларації та/або додатках.

Між тим, порядок заповнення додатків до декларації врегульовано розділом IV Інструкції №859.

Так, пунктом 3 вказаного розділу Інструкції №859 регламентовано, що у додатку Ф2 до декларації «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою»:

1) у розділі I додатка Ф2 «Доходи від провадження господарської діяльності», що заповнюється фізичними особами - підприємцями, зазначаються:

номер відповідного кварталу арабською цифрою від 1 до 3 фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли зі спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування;

доходи, отримані від провадження кожного виду економічної діяльності, що відображаються в окремому рядку розділу I із зазначенням у графі 2 назви та у графі 3 - коду виду економічної діяльності згідно з КВЕД, за провадження якого одержано дохід;

у графі 4 - сума одержаного доходу від провадження окремого виду економічної діяльності;

у графах 5 - 7 - сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із провадженням господарської діяльності (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг).

Фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли зі спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування, зазначають результати провадження господарської діяльності за звітний квартал (доходи, отримані від провадження господарської діяльності, вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних із господарською діяльністю, сума чистого оподатковуваного доходу).

Значення граф 5 - 7 дорівнюють значенням відповідних граф Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці згідно з пунктом 177.10 статті 177 розділу IV Кодексу;

у графі 8 - сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується за такою формулою:

графа 4 - графа 5 - графа 6 - графа 7.

Аналіз вказаного дає суду, серед іншого дійти до висновку, що значення граф 5 - 7 Додатку №Ф2 мають дорівнювати значенню відповідних граф Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємця.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 за №1686/24218, затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - Порядок №481).

Відповідно до пункту 6 Порядку №481 самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку:

1) у графі 1 зазначається дата запису;

2) у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг);

3) у графі 3 вказується сума повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) та/або повернутої передплати;

4) графа 4 розраховується як різниця між отриманим доходом від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності (графа 2) та сумою повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) (графа 3);

5) у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг;

6) у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня;

7) у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці;

8) у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв`язку, орендних та комунальних платежів тощо;

9) у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8).

Як свідчать матеріали справи, графи 5, 7, 8, 9 Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (т. 1, а.с. 64-69) ФОП ОСОБА_1 не заповнено.

Факт порушення порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність ФОП ОСОБА_1 не заперечує.

У той же час, позивач стверджує, що внаслідок допущення ним помилок при здійсненні обліку доходів і витрат, дійсними показниками доходу за 2017 рік є - 4263951,71 грн., а витрат за 2017 рік - 4243460,35 грн. Звідси чистий дохід ФОП ОСОБА_1 становить - 20491,36 грн., а податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік - 3688,45 грн.

Натомість, як вже було неодноразово вказано судом вище, контролюючий орган при формуванні вказаних вище висновків використав інформацію Єдиного реєстру податкових накладних та надані платником податків до перевірки документи.

Судом під час розгляду справи досліджено Витяг з ЄРПН по придбаним ФОП ОСОБА_1 товарно-матеріальним цінностям (ТМЦ) (т. 4, а.с. 181-186) та встановлено, що сума придбаних ТМЦ становить 4020588,88 грн. без ПДВ, у той час коли в акті перевірки зафіксовано суму - 3988377,43 грн.

Суд наголошує, що в акті перевірки відсутні будь-які посилання на те, які саме витрати є документально не підтверджені позивачем та за який період.

Суд звертає увагу, що Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745, затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, який розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Податковий кодекс) для застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків (у розумінні статті 15 Податкового кодексу) (далі - платники податків) дотримання податкового, валютного законодавства, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - законодавство з єдиного внеску) та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У відповідності до пункту 3-5 розділу II Порядку №727 акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 4 розділу III Порядку №727 описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином:

1) результати документальної перевірки дотримання податкового законодавства групуються за окремими видами податків, зборів відповідно до затвердженого плану (переліку питань) перевірки. У цій частині акта (довідки) документальної перевірки відображаються задекларовані платником податків у податковій та іншій звітності показники, результати перевірки цих показників та робиться відповідний запис щодо встановлення або невстановлення порушень. При цьому до акта (довідки) документальної перевірки у разі необхідності додаються відповідні аналітичні таблиці. Крім того, наводяться дані про наявність та результати перевірки пільг, наданих відповідно до законів (код пільги, на яку суму і на який податок, збір отримано пільги з розбивкою за роками в межах звітних періодів, що перевіряються);

2) у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.

Згідно із підпунктом 6 пункту 6 Порядку №481 у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Аналіз вказаного дає суду підстави вважати, що формуючи висновки щодо не підтвердження ФОП ОСОБА_1 витрат на суму 795 407,57 грн., ГУ ДПС у Київській області, з урахуванням підпункту 6 пункту 6 Порядку №481 та вимог до описової частини акту перевірки, мав встановити період, в розрізі кожного дня, за які такі витрати позивачем документально не підтверджені.

У свою чергу, не врахуванням певних витрат, в розрізі кожного дня має своїм наслідком збільшення доходу фізичної особи-підприємця за такий день, чого ГУ ДПС у Київській області встановлено не було.

Суд наголошує, що в ході проведення перевірки контролюючим органом було встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 правил ведення Книги обліку доходів і витрат (дане порушення позивачем не заперечується), проте не перевірено числові значення, як доходів, так і витрат, вказаних позивачем в останній, в розрізі кожного дня, з урахуванням наявних первинних документів.

До того ж, суд звертає увагу на те, що у відповідності до підпункту 5 пункту 6 Порядку №481 документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Суд зазначає, що акт перевірки не містить в собі відомостей щодо того, які саме первинні документи були використані при перевірці. При цьому, ГУ ДПС у Київській області обмежився виключно відображенням переліку певних документів у пункті 1.13 акту перевірки (т. 1, а.с. 35) без їх деталізації, що унеможливлює встановлення судом обставин, які первинні документи відповідачем досліджувалися під час перевірки.

Більше того, суд відмічає, що даний перелік не містить в собі відомостей щодо дослідження контролюючими органом при проведенні документальної перевірки, серед іншого платіжних доручень, які, у свою чергу, є документами, які безумовно підтверджують понесення фізичною особою-підприємцем витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування.

Згідно з підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Варто наголосити, що ані акт перевірки, ані відзив на позовну заяву, ані додаткові пояснення ГУ ДПС у Київській області не містять в собі посилання останнього на запитування у платника податків (позивача) додаткових документів на підтвердження понесених витрат та відмову у наданні останніх.

Отже, на переконання суду, ГУ ДПС у Київській області при формуванні висновків про не підтвердження документально витрат ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік, підійшов до даного питання формально, обмежившись використанням бази даних Єдиного реєстру податкових накладних та відомостей, відображених у Книзі обліку доходів та витрат та декларації про майновий стан і доходи позивача за 2017 рік, без дослідження платіжних доручень, встановлення періоду, за який витрати визнаються ним не підтвердженими, в розрізі кожного дня за 2017 рік.

Суд також наголошує на тому, що Витяг з Єдиного реєстру податкових накладних, з урахуванням підпункту 5 пункту 6 Порядку №481 не є документом, що підтверджує понесені платником податків витрати, які безпосередньо пов`язані з отриманням доходу.

В частині порушення щодо обрахунку витрат за 2018 рік суд зазначає про наступне.

Так, в акті перевірки зафіксовано, що відповідно до наданих документів в ході проведення перевірки та письмового пояснення ФОП ОСОБА_1 процес вирощування готової продукції (грибів) складає 35-40 календарних днів, а тому дохід, отриманий у наступному періоді, що зумовлює висновок про неправомірне віднесення витрат на його отримання у грудні 2018 році у сумі 416176,00 грн., чим порушено вимоги пункту 177.4 статті 177 ПК України (т. 1, а.с. 41).

У той же час позивач вказує, що перевіряючими не враховано витрати ФОП ОСОБА_1 у розмірі 416176,00 грн. безпідставно. При цьому, позивач наголошує, що контролюючим органом також було залишено поза увагою ті обставини, що частина його витрат була сплачена у грудні 2018 році та дані витрати були понесені для вирощування та продажу грибів, реалізованих ним до кінця грудня 2018, в тому числі: послуги по оренді нежитлових приміщення; послуги по експлуатаційним витратам нежитлового приміщення; придбання дизельного палива; придбання покрівельної суміші; придбання ґрунту покрівного.

Досліджуючи матеріали справи суд звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1 у Книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - Книга обліку доходів і витрат) (т. 1, а.с. 68) у графі 2 «Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності або неналежної професійної діяльності» визначено суму - 710718,00 грн.; у графі 3 «Сума повернутих коштів за товар (роботи, послуги) - (-) 49569,00 грн.; у графі 4 «Загальна сума отриманого доходу, яка підлягає декларуванню (гр. 2-гр. 3) - 710718 грн.; графа 6 «Сума витрат, пов`язаних з придбання товарів (робіт, послуг) - 416176,00 грн.

Згідно із наявною в матеріалах справи банківською випискою про рух коштів по рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_2 за грудень 2018 року судом встановлено наступне:

- 03.12.2018 позивачем реалізовано гриби у розмірі 100000,00 грн., згідно із договором №5091Р від 12.11.2017 (т. 2, а.с. 208);

-14.12.2018 ФОП ОСОБА_1 реалізовано печериці свіжі згідно рахунку №11 від 20.11.2018 у розмірі 32143,80 грн. (т. 2, а.с. 209);

- 14.12.2018 позивачем реалізовано гриби згідно із договором №5091Р від 12.11.2017 на загальну суму 100000,00 грн. (т. 2, а.с. 210).

- 17.12.2018 ФОП ОСОБА_1 реалізовано гриби згідно із договором №5091Р від 12.11.2017 на загальну суму 100000,00 грн. (т. 2, а.с. 210).

- 27.12.2018 позивачем реалізовано гриби згідно із договором №5091Р від 12.11.2017 на загальну суму 70000,00 грн. (т. 2, а.с. 211).

Загальна суму реалізації продукції за грудень 2018 року становить 402143,80 грн.

Дані відомості встановлені судом на підставі банківської виписки про рух коштів по рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_2 за грудень 2018 року.

Разом з тим, у Книзі обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 визначено дохід на рівні 710 718,00 грн., водночас вказано про суму повернутих коштів за товари (роботи, послуги) в сумі 49569,00 грн. (графа 3) що у свою чергу, свідчить про те, що сума, яка зазначена позивачем у графі 4 на рівні 710718,00 грн. є невірно обчисленою, адже, за наявних даних Книги обліку доходів і витрат, дохід має становити 710718 - 49569 = 661149 грн. (графа 2 - графа 3).

Суд відмічає, що контролюючий орган в цій частині поверхнево дослідив питання визначення витрат ФОП ОСОБА_1 за грудень 2018 року, не перевіривши обставини, що саме включено до суми витрат останнього за грудень 2018 року, та не дослідив обставин, чи стосуються витрати, понесені позивачем у грудні 2018 року щодо партії товару (грибів), яка була реалізована ним в грудні 2018 року, в якій мірі та не встановив можливість віднесення таких витрат до попередньо вирощеної ФОП ОСОБА_1 партії грибів, яка або частково або в повній мірі була ним реалізована в грудні 2018 року.

Окрім цього, суд зазначає, що ГУ ДПС у Київській області у додаткових поясненнях від 23.09.2020 (т. 4, а.с. 170 (зворотній бік аркушу) також погоджується із тим, що факт одержання доходу може бути підставою для включення витрат звітного періоду не всіх видатків, а тільки тієї частини, яка прямо цьому доходу стосується.

Отже, контролюючий орган мав встановити, скільки грибів реалізовано ФОП ОСОБА_2 протягом грудня 2018 року та витрати, які він поніс у зв`язку із отриманням такого доходу безпосередньо щодо партії грибів, цикл виготовлення якого розпочався раніше грудня 2018 року.

Загалом суд звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_1 допущено численні помилки, у тому числі математичні під час ведення Книги обліку доходів і витрат за 2017-2018 роки, що не заперечується останнім.

Водночас, ГУ ДПС у Київській області не дослідив первинної документації позивача, яка б давала можливість встановлення обставини щодо розміру отриманого ФОП ОСОБА_2 доходу за 2017-2018 роки і, понесених ним витрат за вказаний період для правильного визначення чистого оподатковуваного доходу такого платника податків - фізичної особи-підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування та не відобразив зазначеного в акті перевірки, що свідчить про те, що висновки, які викладені в ньому, в окресленій вище частині не можуть бути визнані судом обґрунтованими.

З приводу ж тверджень позивача в частині наявності помилок в декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, як підстави для задоволення позовних вимог суд вказує, що відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Згідно із пунктом 50.2 статті 50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Це правило не поширюється на випадки, встановлені статтею 177 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період (п. 50.3 ст. 50 ПК України).

Аналізуючи наведені положення суд доходить висновку, що позивач, як фізична особа-підприємець, яка здійснює господарську діяльність не позбавлена, з урахуванням положень пункту 50.2 статті 50 ПК України, у взаємозв`язку із положеннями пункту 50.1 статті 50 ПК України подати контролюючому органу уточнюючий розрахунок до поданої ним декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік.

Як свідчать матеріали справи ФОП ОСОБА_1 уточнюючого розрахунку до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік до ГУ ДПС у Київській області не подано.

Таким чином, на переконання суду, всі доводи, про які вказує позивач в частині нового обрахунку ним доходів, витрат та чистого оподатковуваного доходу, враховуючи відсутність обставин заперечення ним щодо порушення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, суд не оцінює по суті.

При цьому, доцільним є також зазначення про те, що суд при дослідженні обставини правомірності/неправомірності рішень, прийнятих контролюючим органом, досліджує висновки акту перевірки, первинні документи платника податків, які, у свою чергу підтверджують показники, які відображені у податкових деклараціях платника податків.

Отже, суд наголошує, що за відсутності уточнюючого розрахунку до декларації про майновий стан та доходи ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік, самостійне здійснення судом обрахунку таких доходів, витрат і розміру податку на доходи фізичних осіб є фактичною переоцінкою бухгалтерського обліку діяльності позивача.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 75 КАС України).

Суд нагадує, що ФОП ОСОБА_1 не подано уточнюючого розрахунку до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, а відтак, наявні в матеріалах справи первинні документи не є належними та достатніми доказами на підтвердження наявності помилок у декларації та не можуть бути оцінені судом у згаданій площині.

При цьому, варто наголосити, що за відсутності дослідження контролюючим органом в повній мірі первинної документації позивача при визначенні чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 , наявні в матеріалах первинні документи не можуть бути враховані судом в повній мірі, адже їх врахування потребує самостійного визначення судом доходів і витрат, з урахуванням наведених вище обставин, як складових для їх обрахунку, що матиме своїм наслідком фактичне здійснення судом податкового контролю фізичної особи-підприємця, повноваження щодо чого наявні виключно в податкового органу.

Резюмуючи вищевикладене суд вважає, що ГУ ДПС у Київській області не підтверджено належними та достатніми доказами обставини порушення ФОП ОСОБА_1 пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.2, 177.4 статті 177 ПК, що свідчить про наявність підстав для скасування спірного рішення №1.

Що ж стосується оскаржуваного рішення №2 суд звертає увагу на те, що відповідно до підпунктів 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу Х Перехідні положення ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що судом в ході розгляду справи встановлено неправомірність спірного рішення №1, оскаржуване рішення №2 підлягає до скасування, з огляду на його похідний характер.

Надаючи оцінку спірному рішенні №3 суд вказує про наступне.

Так, в акті перевірки зафіксовано, що відповідно до задекларованих платником податків в р. 1.1 кол. А (операції, що оподатковуються за основною ставкою) декларації з податку на додану вартість за 2017 років обсяг постачання без податку на додану вартість становить 4261764 без ПДВ (коригування даних відсутнє). Згідно з даними додатку Ф2 декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, графі 4 сума одержаного доходу протягом 2017 року становить 5233748,00 грн. без ПДВ. Згідно з наданими письмовими поясненнями ФОП ОСОБА_1 в ході проведення перевірки станом на 01.01.2017 наявна заборгованість 499171,36 грн. з ПДВ (415976,13 грн. без ПДВ), станом на 31.12.2017 дебіторська заборгованість відсутня, тому підлягає включенню в дохід за 2017 рік у сумі 415976,13 грн. Виходячи із викладеного, різниця між задекларованими ФОП ОСОБА_1 показниками доходу, отриманого від провадження діяльності, який відображений в декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та обсягом постачання без податку на додану вартість, який відображений в деклараціях з податку на додану вартість за 2017 рік становить 556007,87 грн. (5233748,00 грн. - 415976,13-4261764), а тому підлягає включенню в рядок 1.1 кол. А (операції, що оподатковуються за основною ставкою) декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року, у зв`язку з чим занижено суму податкових зобов`язань за грудень 2017 року всього в сумі 111201,57 грн., чим порушено пункт 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (т. 1, а.с. 46).

Згідно із пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Підпунктом «а» пункту 193.1 статті 193 ПК України регламентовано, що ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків.

Суд звертає увагу на те, що контролюючий орган при обрахунку суми податкових зобов`язань позивача з податку на додану вартість за 2017 рік взяв за основу визначений останнім дохід в декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Разом з цим, суд нагадує, що в підпункті 2.1.2.2 акту перевірки ГУ ДПС у Київській області дійшло до висновку про заниження витрат, що має своїм наслідком збільшення отриманого ФОП ОСОБА_1 доходу, адже не визнані витрати підлягають включенню до загального доходу платника податків.

Суд відмічає, що контролюючий орган не перевіряв розмір доходу, визначеного позивачем у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік на підставі первинних документів, зокрема платіжних доручень.

Таким чином, враховуючи вказані обставини суд вважає, що обсягом постачання без податку на додану вартість, який відображений в деклараціях з податку на додану вартість за 2017 рік не може визначатися як правильний, у тому числі, з огляду на окреслені вище обставини.

Отже, суд вважає наявними правові підстави для визнання протиправним та скасування спірного рішення №3.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Резюмуючи вище викладене суд приходить до висновку про невідповідність спірних рішень критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, з огляду на що адміністративним позов є таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4621,00 грн., що підтверджується квитанцією №47614392 (т. 1, а.с. 26).

З огляду на те, що адміністративний позов підлягає до задоволення, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 04.11.2019 №, від 04.11.2019 №, від 04.11.2019 №.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінням ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, б. 5а, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 4621,00 грн. (чотири тисячі шістсот двадцять одна грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.