Справа № 240/29211/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Житомир справа №240/29211/23

категорія 102090000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 27.09.2023 №Т-73/6/1801-23/1801.2/174-23;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від 12.09.2023.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що на підставі рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 05.01.2022 вона відповідно до ст. 8 Закону України від 18.01.2001 № 2235-III "Про громадянство України" набула громадянства України та отримала тимчасове посвідчення від 10.01.2022 №ОТ030088. Одночасно із заявою про набуття громадянства нею було подано зобов`язання припинити іноземне громадянство (громадянство Російської Федерації) протягом двох років з моменту набуття громадянства України та подати до органу, що видав тимчасове посвідчення, документ про припинення громадянства іноземної держави, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. Вказує, що зв`язку із вторгненням російських військ та територію України та розривом дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією, а також припиненням роботи посольства Російської Федерації в Україні, отримати такий документ їй не вдалося, з незалежних від неї причин. Відтак, з метою виконання взятих на себе зобов`язань з припинення громадянства Російської Федерації, вона 24.08.2023 звернулася до Консульського відділу посольства Російської Федерації в Республіці Молдова із письмовою заявою про вихід із громадянства Російської Федерації у прийнятті якої в усному порядку було відмовлено та рекомендовано звернутися до відповідного органу на території Російської Федерації. Однак, позивач зазначає, що подати заяву про вихід із громадянства на території Російської Федерації вона не маю можливості, оскільки ризикує бути притягнутою до кримінальної відповідальності та зазнати інших видів переслідування через свою проукраїнську позицію. У зв`язку з цим, 26.08.2023 через сайт посольства Російської Федерації на території України вона подала в електронній формі заяву про вихід із громадянства, долучивши відповідні документи. Водночас, відповідь за результатами розгляду цієї заяви їй не надходила, а у особистому кабінеті міститься інформація про те, що звернення про вихід із громадянства від 26.08.2023 № 700253249 перебуває в обробці. Усвідомлюючи, що саме з 05.01.2024 (після спливу дворічного терміну) вона може втратити громадянство України, нею задля уникнення такої ситуації була подана до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області декларація від 12.09.2023 про відмову від іноземного громадянства. Однак, отримала від Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області лист від 27.09.2023 №Т-73/6/1801-23/1801.2/174-23, в якому було повідомлено про відсутність законних підстав для прийняття такої декларації, оскільки додані нею до декларації документи не підтверджують наявність однієї із визначених в абзаці 13 статті 1 Закону України "Про громадянство України" причин неотримання нею документа про припинення громадянства іноземної держави. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки вона з незалежних від неї причин була позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства Російської Федерації, хоча й вживала всі можливі та залежні від неї заходи для його отримання. Також позивач звертає увагу, що з початку повномасштабного вторгнення законодавство України в частині визначення порядку дій у разі відсутності в особи можливості отримання документа про припинення громадянства іноземної країни з незалежних він неї причини, змін не зазнало, як наслідок, питання повернення паспорта іноземної держави є не врегульованим, а тому звертаючись до відповідача вона зобов`язувалась повернути іноземний паспорт та не користуватися правами і не виконувати обов`язків, передбачених законодавством Російської Федерації для її громадян. З огляду на зазначені обставини, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/29211/23 за позовом ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

07 листопада 2023 року до суду надійшов відзив Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач зазначив, що іноземці, які реєструються громадянами України, та які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства. Так, 12.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до управління із заявою про наявність об`єктивних причин відсутності у неї можливості звернення до уповноважених органів іноземної держави із клопотанням про припинення громадянства такої держави та про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства. Відповідно до абз.13 ч. 1 Закону України "Про громадянство України" незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства є: невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури. У зв`язку з цим, 27.09.2023 територіальним підрозділом за №Т-73.6.1801-23/1801.2/174-23 заявниці було надано обґрунтовану відповідь та пояснено, що долучені до звернення документи не підтверджують наявності причин неотримання документа про припинення громадянства російської федерації для подання декларації про відмову від іноземного громадянства. Також, звернуто увагу заявниці на те, що вона має можливість вжити заходів щодо виконання взятого на себе зобов`язання про припинення іноземного громадянства з поданням відповідного документа до 05.01.2024.

Крім того, у відзиві Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області зазначило, що ОСОБА_1 була зареєстрована громадянкою України 05.01.2022, а відтак, враховуючи норми чинного законодавства, строк реалізації взятого нею зобов`язання відмовитись від громадянства Російської Федерації розпочався саме з 05.01.2022, тобто в період коли консульські установи Російської Федерації на території України ще функціонували і вона мала змогу розпочати реалізовувати свій обов`язок щодо подання відповідних документів. Більш того, в період після прийняття її до громадянства України та до 17.05.2023 позивач не зверталася з заявою та відповідними документами для припинення іноземного громадянства до консульської установи Російської Федерації як на території України (до початку повномасштабного вторгнення) так і до консульських установ Російської Федерації на територіях інших держав. Також зауважує, що згідно прінт-скріну повідомлення з електронної пошти вбачається, що 17.05.2023 позивачка була записана на прийом до консульського відділу Російської Федерації в Республіці Молдова по питанню «оформление довереностей и согласий», а 12.07.2023 та 24.08.2023 запис відбувся по питанню «прочие нотариальные действия», у зв`язку з чим, звернення позивача до консульського відділу посольства Російської Федерації в Республіці Молдова не підтверджує наявність незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Також, у відзиві на позовну заяву Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області вказало, що відповідно до положень Федерального Закону від 31.05.2002 №62-ФЗ (далі - мова оригіналу) «О гражданстве Российской Федерации» рассмотрение заявлений о виходе из гражданства российской федерации в упрощенном порядке осуществляется в строк до шести месяцев ... По итогам рассмотрения заявителю видается справка подтверждающая разрешние вийти из российского гражданства..." З доданих до позову документів вбачається, що заява про вихід з громадянства Російськової Федерації була подана ОСОБА_1 та зареєстрована у посольстві 26.08.2023 за №700253249. Тобто, враховуючи, що шестимісячний строк розгляду таких заяв, встановлений законодавством Російської Федерації, звернення позивача з даним позовом до суду є передчасним, оскільки строк розгляду її заяви про вихід з громадянства ще не минув (кінцевий строк 26.02.2024). Не дивлячись на це, в п. 1 тексту поданої декларації про відмову від іноземного громадянства ОСОБА_1 зазначила, що: «у мене уповноваженими органами Російської Федерації 26.08.2023 було прийнято клопотання про припинення мого громадянства, проте в установлений її законодавством строк я не отримала документа про припинення громадянства цієї держави». На переконання відповідача, вказане свідчить про намагання позивача ввести суд в оману, оскільки строк розгляду заяв про вихід з громадянства Російськової Федерації у спрощеному порядку (6 місяців) ще не минув, проте позивач по справі безпідставно вказує на зворотнє. З огляду на це Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області зазначило, що всі вищенаведені обставини, в тому числі й пасивність самої позивачки в частині виконання взятого на себе зобов`язання щодо припинення громадянства, яка протягом 1,5 років з встановлених законодавцем 2 років, не вживала відповідні заходи щодо припинення громадянства іноземної держави, у сукупності з нормами чинного законодавства підтверджують, по-перше, передчасність подання даного позову, та по-друге, відсутність у позивача підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства. У зв`язку з чим, управління вважає, що в нього не було правових підстав для прийняття декларації ОСОБА_1 про відмову від громадянства. Більш того, зобов`язання прийняти від позивача декларацію дозволить їй де-юре і де-факто мати разом з громадянством України ще й іноземне громадянство, що прямо заборонено Конституцією та законами України. Враховуючи вказане, управління просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Російської Федерації та була документована посвідкою на проживання для іноземців № НОМЕР_1 від 20.08.2021.

23.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до Хорошівського сектору УДМС у Житомирській області із заявою 1816-000021830 про оформлення набуття громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" за територіальним походженням.

Разом із заявою про оформлення набуття громадянства України позивач подала до Управління державної міграційної служби України в Житомирській області зобов`язання припинити іноземне громадянство від 23.10.2021 №1816-000001843, в якому вказала, що зобов`язується протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України припинити громадянство (підданство) Російської Федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства, виданий уповноваженим на те органом цієї держави.

На підставі рішення Управління державної міграційної служби України в Житомирській області від 05.01.2022 ОСОБА_1 набула громадянства України на підставі частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України", у зв`язку з чим було оформлено довідку від 05.01.2022 №1816-000005427 про реєстрацію особи громадянином України та видано їй тимчасове посвідчення громадянина України від 10.01.2022 №ОТ060088 зі строком дії до 05.01.2024.

Вказане посвідчення ОСОБА_1 отримала 10.01.2022, що підтверджується відповідною розпискою, в якій вона шляхом проставлення власного підпису також підтвердила роз`яснення їй, що відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про громадянство України», рішення про оформлення набуття громадянства України буде скасовано, якщо протягом двох років, з моменту набуття громадянства України нею не буде подано документ про припинення іноземного громадянства або у випадках визначених законодавством - декларацію про відмову від іноземного громадянства.

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Управління державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою про наявність об`єктивних причин відсутності можливості звернення до уповноважених органів іноземної держави із клопотанням про припинення громадянства. У вказаній заяві позивач зазначила, що у зв`язку із вторгнення російських військ на територію України та розривом дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією, а також припиненням роботи посольства Російської Федерації в Україні, отримати документ про припинення іноземного громадянства їй не вдалося з незалежних від неї причин. Вказала, що 24.08.2023 вона звернулася до Консульського відділу посольства Російської Федерації в Республіці Молдова із письмовою заявою про вихід із громадянства Російської Федерації та письмовими документами (копіями тимчасового посвідчення громадянина України та довідки про відсутність заборгованості зі сплати податків), однак у прийняття цієї заяви їй в усному порядку було відмовлено та рекомендовано звернутися до відповідного органу на території Російської Федерації. У зв`язку з цим, 26.08.2023 вона через сайт посольства Російської Федерації на території України подала в електронній формі заяву про вихід із громадянства, долучивши відповідні документи. Однак, відповідь за результатами розгляду цієї заяви їй не надходила, а у особистому кабінеті міститься інформація про те, що звернення про вихід із громадянства від 26.08.2023 № 700253249 перебуває в обробці. З огляду на вказане, позивач зазначила, що у неї виникло право на подачі декларації про відмову від іноземного громадянства. Відтак, до вказаної заяви ОСОБА_1 долучила заповнену нею декларацію про відмову від іноземного громадянства та просила прийняти вказану декларацію та видати їй паспорт громадянина України.

Дослідивши під час розгляду справи вказану декларацію, суд встановив, що в якості незалежних від неї причин неотримання документа про припинення громадянства Російської Федерації, ОСОБА_1 зазначила, що 26.08.2023 уповноваженим органом Російської Федерації у неї було прийнято клопотання про припинення громадянства Російської Федерації, проте в установлений законодавством цієї країни строк, вона не отримала документа про припинення громадянства чи повідомлень про відмову у задоволенні її клопотання.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 12.09.2023 та її декларацію про відмову від іноземного громадянства, Управління державної міграційної служби України в Житомирській області надіслало їй листа від 27.09.2023 №Т-73/6/1801-23/1801.2/174-23 в якому повідомило про відсутність законних підстав для прийняття її декларації про відмову від іноземного громадянства.

На обґрунтування такої відмови управління в листі вказало, що статтею 1 Закону України "Про громадянства України" визначено правові підстави, за наявності яких особа може подати декларацію про відмову від іноземного громадянства. Зокрема, декларація про відмову від іноземного громадянства - це документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав. При цьому, абзацом тринадцятим статті 1 Закону України "Про громадянства України" визначено, що незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури. Водночас, долучені до звернення документи не підтверджують наявність однієї із визначених абзацом тринадцятим статті 1 Закону причин неотримання документа про припинення громадянства Російської Федерації для подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Вважаючи відмову у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства протиправною, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України від 18.01.2001 № 2235-III "Про громадянство України" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з положеннями статті 1 цього Закону громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

За пунктом 4 частини першої статті 3 Закону №2235-III громадянами України є особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Положеннями статті 6 Закону №2235-ІІІ закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з вимогами п. 2 ч. 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до вимог частини 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до абзацу 12 статті 1 Закону №2235-ІІІ зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Зі змісту вказаного поняття випливає, що умовою набуття громадянства України є одностороння дія у формі письмової заяви з боку особи, що полягає у взятті зобов`язання припинити своє громадянства (підданство) чи громадянства (підданства). Зазначений обов`язок, саме з моменту набуття ним громадянства України покладений виключно на іноземця.

Зобов`язання оформлюється іноземцем незалежно від того, чи має він підстави припинення громадянства чи підданства іншої держави, чи існує така процедура в законодавстві держави його громадянства чи підданства, чи здійснюється така процедура на практиці.

Також слід зазначити, що з визначення поняття зобов`язання припинити іноземне громадянство випливає, що документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав іноземець може подати в будь-який час з моменту набуття громадянства України і до закінчення дворічного строку від цієї дати.

Враховуючи наведене, на позивача покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства.

Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі - Порядок).

Пунктом 119 Порядку №215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Частиною 5 статті 8 Закону №2235-ІІІ визначено, що іноземці, які мають усі передбачені законодавством іноземної держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

За змістом абзацу 16 статті 1 Закону №2235-III декларація про відмову від іноземного громадянства - це документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особа, яка набула громадянство України, зобов`язана протягом двох років подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав або, у випадку неможливості надання такого документу з незалежних від них причин, декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Тобто, подання декларації про відмову від іноземного громадянства взаємопов`язано з наявністю незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства: декларація подається лише в тих випадках, коли існують такі причини.

При цьому, згідно з абзацом 13 статті 1 Закону №2235-III, незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Наказом Міністерства закордонних справ України від 23 листопада 2022 року №389 затверджено форму декларації про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з незалежними від заявника причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства (додаток за № 36).

В зазначеній формі декларації пропонується заповнити конкретну з трьох вище названих незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Відтак, зміст вищезазначених правових норм свідчить, що законодавство України визначає лише три причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), які визнаються поважними, та які надають особі право замість надання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) іншої держави подати декларацію про відмову від іноземного громадянства. Вказаними підставами є:

1) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк;

2) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) особи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк його розгляду не встановлено;

3) відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Вказаний перелік поважних причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), які надають особі право замість надання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) іншої держави подати декларацію про відмову від іноземного громадянства є вичерпним.

Крім того, зміст з абзацу 13 статті 1 Закону №2235-III також свідчить, що обов`язковою передумовою для визнання причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства незалежною від особи, є факт звернення/прийняття клопотання про припинення громадянства такої особи уповноваженим органом держави її громадянства.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що в декларації про відмову від іноземного громадянства ОСОБА_1 зазначила, що 26.08.2023 уповноваженим органом Російської Федерації у неї було прийнято клопотання про припинення громадянства Російської Федерації, проте в установлений законодавством цієї країни строк, вона не отримала документа про припинення громадянства чи повідомлень про відмову у задоволенні її клопотання.

Тобто фактично в якості причини неотримання нею документа про припинення громадянства Російської Федерації, позивач вказала невидачу їй документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави строк.

З даного приводу суд зазначає, що законодавством Російської Федерації (стаття 19 Федерального Закону від 31.05.2002 №62-ФЗ «Про громадянство Російської Федерації») передбачає два окремі порядки (загальний та спрощений) виходу з громадянства осіб в залежності від того чи проживають вони на території Російської Федерації, або в іншій країні.

Відповідно до вимог ст.19 Федерального закону від 31.05.2002 року №62-ФЗ «Про громадянство Російської Федерації» вихід з громадянства Російської Федерації особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Закону.

Стаття 32 вищезазначеного Закону від 31.05.2002 року №62-ФЗ, яка визначає прядок подання заяв з питань громадянства Російської Федерації, встановлює наступне. Заява з питань громадянства Російської Федерації подається за місцем проживання заявника: a) особою, яка проживає на території Російської Федерації, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ; б) особою, яка проживає за межами Російської Федерації і не має місця проживання на території Російської Федерації, - дипломатичне представництво або консульська установа Російської Федерації, що знаходяться за межами Російської Федерації.

Аналогічні норми містить і Указ Президента Російської Федерації від 14.11.2002 року №1325 «Про затвердження положення про порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації».

Відповідно до статті 35 Федерального закону від 31.05.2002 року №62-ФЗ «Про громадянство Російської Федерації» розгляд заяв стосовно громадянства Російської Федерації поданої особою зазначеною в пункті б частини 1 статті 32 Закону та прийняття рішення про прийняття до громадянства Російської Федерації чи про вихід з громадянства Російської Федерації в спрощеному порядку здійснюється в строк до шести місяців з дня подання заяви і всіх необхідних документів оформлених належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що заява про вихід із громадянства Російської Федерації була подана ОСОБА_1 26.08.2023 в електронні формі через сайт посольства Російської Федерації та зареєстрована за №700253249. Відтак, визначений статтею 35 Федерального закону від 31.05.2002 року №62-ФЗ «Про громадянство Російської Федерації», шестимісячний строк для розгляду її заяви про вихід із громадянства Російської Федерації закінчиться лише 26.02.2024.

Вказане свідчить, що на час подання ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства - 26.08.2023, визначений законодавством іноземної держави, строк для розгляду її заяви про вихід із громадянства Російської Федерації ще не закінчився, що виключає наявність передбаченої в абзаці 13 статті 1 Закону №2235-III, поважної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), яка б надала позивачці про замість документа про припинення іноземного громадянства (підданства) іншої держави подати до міграційних органів декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відсутність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, не породжує виникнення у ОСОБА_1 права на подання декларації про відмову від іноземного громадянства до відповідача, в якого, у свою чергу, не виникає обов`язку прийняти таку декларацію.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відмовляючи ОСОБА_1 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Надаючи оцінку доводам позивача про відсутність у неї можливості отримати документ про припинення громадянства Російської Федерації через припинення на території України роботи дипломатичних установ Російської Федерації у зв`язку з розривом дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією з 24 лютого 2022 року, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що заява про вихід із громадянства Російської Федерації була подана позивачем 26.08.2023 в електронні формі через сайт посольства Російської Федерації. Вказане свідчить, що не дивлячись на припинення роботи дипломатичних установ Російської Федерації на території України, діяв механізм (електронне звернення на сайт посольства Російської Федерації), який дозволив позивачу подати до уповноваженого органу заяву про вихід із громадянства Російської Федерації. Відтак припинення роботи дипломатичних установ Російської Федерації на території України, не є обставиною яка перешкоджала позивача подати заяву про вихід із громадянства Російської Федерації.

При цьому, жодних доказів існування обставин, які б перешкоджали позивачу подати таку заяву через сайт посольства Російської Федерації раніше, тобто до 26.08.2023, матеріали справи не містять. Однак, внаслідок зволікань з боку самого позивача, вказана заява була подана нею після спливу 1 року та 7 місяців з наданого їй дворічного строку для виконання зобов`язання щодо припинення громадянства та без врахування шестимісячного строку, визначений статтею 35 Федерального закону від 31.05.2002 року №62-ФЗ «Про громадянство Російської Федерації», для розгляду такої заяви.

Вказане спростовує доводи позивача про відсутність у неї, як у особи на яку покладено зобов`язання припинити іноземне громадянство, змоги скористатись такою процедурою.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач не є поважними та незалежними від неї причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не допущено протиправних дій чи бездіяльності по відношенню до позивача. За таких обставин, адміністративний позов не є обґрунтованим.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем на виконання частини другої статті 77 КАС України та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтверджено правомірність відмови у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства, а тому її позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись статями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (вул. Пушкінcька, 44, м. Житомир, 10008; ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович