Справа № 580/11717/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року справа № 580/11717/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 24.10.2023 № 25 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати відповідача-1 прийняти рішення про призначення позивачу з 18.10.2023 пенсії за віком із зниженням загального пенсійного віку на 6 років відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою суду від 12.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії (посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.10.1993) та постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Тому має право на зниження загального пенсійного віку (60 років) на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки станом на час звернення за призначенням пенсії позивач досяг 56 років, він має право на призначення пенсії за віком, однак спірним рішенням протиправно відмовлено у такому призначенні.

Відповідач-1 позов не визнав, 22.12.2023 (документ сформований в системі «Електронний суд» 21.12.2023) надав суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що особа яка має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи повинна надати: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи; довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За результатами наданих Позивачем документів встановлено, що на день звернення вік заявника 56 років 8 місяців 17 днів, страховий стаж особи становить 30 років 4 місяці 20 днів, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Відповідно до довідки виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 18.10.2023 №322/01-3-15 ОСОБА_1 з 1979 по 14.11.1985, з 17.11.1987 по 10.10.1989 був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 (з 15.11.185 по 16.11.1987 перебував на військовій службі, тому був зареєстрований у с. Княжа, але не проживав) та з 25.04.1996 по даний час зареєстрований в АДРЕСА_1 і проживає в АДРЕСА_2 на території 3 зони гарантованого добровільного відселення. У період з 11.10.1989 по 24.04.1996 проживав без реєстрації по АДРЕСА_2 . Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 07.12.1989 Позивач: з 30.11.1989 по 07.08.1997 працював у Ватутінському АТП 2362 (м. Ватутіне).

Обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статі 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі потерпілій від Чорнобильської катастрофи необхідно, щоб станом на 01.01.1993, особа проживала і/або працювала 3 (три) роки в зоні гарантованого добровільного відселення.

Оскільки факт постійного проживання чи роботи на території зони гарантованого добровільного відселення упродовж трьох років у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 документально не підтверджено, то підстави для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ відсутні.

На підставі поданих Позивачем документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення від 24.10.2023 № 25 про відмову у призначенні пенсії.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

ОСОБА_1 є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії (посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.10.1993).

23.04.2021 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Листом від 07.05.2021 №2300-0209-8/27093 відділ обслуговування громадян №6 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомив мене про відмову в призначенні пенсії за віком.

За наслідками оскарження вказаної відмови, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі №580/7734/21, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 , яка подана 23.04.2021 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути подані 23.04.2021 ОСОБА_1 документи для призначення пенсії за віком прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

На виконання цього рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняло рішення від 08.09.2022 №25 «Про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ».

В обґрунтування цього рішення зазначено, що відповідно до витягу із протоколу засідання комісії Черкаської ОДА з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян від 02.09.2022 №18, посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 18.10.1993 ОСОБА_1 , вважається недійсним та підлягає вилученню.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі №580/5360/22, яке набрало законної сили 14.01.2023, суд визнав протиправним та скасував рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, яке оформлене протоколом від 02.09.2022 №18, в частині визнання недійсним посвідчення ОСОБА_1 категорії 3 серії НОМЕР_1 від 18.10.1993.

Зобов`язав департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації відновити ОСОБА_1 статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 та видати відповідне посвідчення встановленого зразка, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551.

На виконання цього рішення суду, рішенням комісії Черкаської ОДА з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 20.01.2023, оформленим протоколом №2, скасовано п.26 Протоколу від 18.09.2022 №18. Відновлено позивачу статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії та видано посвідчення від 17.03.2023 серії НОМЕР_3 .

18.10.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою (вхідний №3286) про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За наслідками розгляду цієї заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення від 24.10.2023 №25 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Підставою прийняття цього рішення зазначено, що документами не підтверджено період постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993.

Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.10.2023 №25, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував, що за приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом України від 28.02.1991 № 796-XII Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796).

Статтею 14 Закону №796 передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, які: - постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Згідно зі статтею 49 Закону №796 пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058 (далі Закон № 1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок № 22-1) передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Підпунктом 7 п.2.1 Розділу 2 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Аналіз зазначених норм свідчить, що для виникнення права на призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону № 796 із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на 6 років, необхідно надати пенсійному органу документи, які підтверджують статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 вересня 2018 року у справі №520/9284/17 єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 у справі №398/494/17, від 17.05.2021 у справі №336/6218/16-а.

В силу приписів ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суду звертає увагу, що встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії передбачає, що особа станом на 1 січня 1993 року прожила у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Отже, наявність у позивача статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії підтверджує факт його проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 1 січня 1993 року.

Крім того, вказані обставини були предметом розгляду Черкаським окружним адміністративним судом адміністративної справи №580/5360/22, рішенням у якій від 14.12.2022 суд визнав протиправним та скасував рішення комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, яке оформлене протоколом від 02.09.2022 №18, в частині визнання недійсним посвідчення ОСОБА_1 категорії 3 серії НОМЕР_1 від 18.10.1993 та зобов`язав департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації відновити ОСОБА_1 статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 та видати відповідне посвідчення встановленого зразка, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551.

На виконання цього рішення суду, рішенням комісії Черкаської ОДА з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 20.01.2023, оформленим протоколом №2, скасовано п.26 Протоколу від 18.09.2022 №18. Відновлено позивачу статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії та видано посвідчення від 17.03.2023 серії НОМЕР_3 .

Відтак, надаючи особі посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи", держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

Таким чином, посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» підтверджує факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993.

Отже, висновки спірного рішення про відсутність доказів проживання позивача станом на 01.01.1993 не менше трьох років в зоні гарантованого добровільного відселення та відсутність права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є безпідставними.

Суд звертає увагу, що за наслідками розгляду документів позивача органом Пенсійного фонду встановлено, що його страховий стаж становить 30 років 4 місяці та 20 днів.

Згідно з паспортом Серії НОМЕР_4 позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже станом на час звернення із заявою про призначення пенсії 18.10.2023 йому виповнилось 56 років.

Вказані обставини не є спірними.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 18.10.2023 №322/01-3-15 я проживав у с. Княжа Звенигородського району Черкаської області, що віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона) по АДРЕСА_2 : з 17.11.1987 по 10.10.1989, з 11.10.1986 до 24.04.1996 проживав без реєстрації, з 25.04.1996 зареєстрований та проживає по даний час.

Отже, у позивача присутні усі необхідні умови для призначення пенсії за віком відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796 зі зниженням пенсійного віку на 6 років (від загального пенсійного віку 60 років): вік 56 років (при необхідних 54 роки), загальний страховий стаж 30 років 4 місяці та 20 днів (при необхідному 30 років).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.10.2023 №25 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

В пункті 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003, вказано: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)".

У пункті 2.3 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2018 року у справі № 7-р/2018 цим судом зроблено висновок, що «...В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Конституційний Суд України вважає, що принцип юридичної визначеності як один із елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними. Згідно з юридичною позицією Конституційного Суду України «цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів» (абзац третій підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 8 червня 2016 року № 3-рп/2016).

У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською Комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), до елементів верховенства права віднесено, зокрема, юридичну визначеність та заборону свавілля (пункт 41).

У пункті 45 Доповіді зазначено, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.

Щодо заборони свавілля у пункті 52 Доповіді вказано таке: хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб; їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Отже, наведені юридичні позиції Конституційного Суду України, відповідні положення Доповіді дають підстави стверджувати, що конституційний принцип верховенства права вимагає законодавчого закріплення механізму запобігання свавільному втручанню органів публічної влади при здійсненні ними дискреційних повноважень у права і свободи особи».

У постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 461/2579/17 викладено правові позиції про те, що «Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Таким чином, дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом».

Нормативно-правовим актом, яким регулюються умови призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Закон України Законом України від 28.02.1991 № 796-XII Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема ст.55.

Враховуючі визначені п.2 ч.1 ст.55 Закону №796 підстави та умови призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, а також наявність у позивача усіх необхідних умов для призначення такої пенсії вік, стаж та статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, вирішення питання призначення пенсії у даному випадку не є дискреційним повноваженням Пенсійного органу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.145 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 ст.245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зі зниженням загального пенсійного віку на 6 років.

Щодо часу призначення пенсії, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки звернення за пенсією відбулось зі сплавом трьох місяців з часу досягнення пенсійного віку, пенсію позивачу має бути призначена з часу звернення 18.10.2023.

З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 24.11.2023 в сумі 1073,60 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який прийняв спірне рішення.

Керуючись статтями 2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.10.2023 №25 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.23, ) прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) з 18.10.2023 пенсії за віком зі зниженням загального пенсійного віку на 6 років відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33004, м. Рівне, вул. О. Борисенка, буд.7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 80 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ