Справа № 607/39/24
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

12.01.2024 Справа №607/39/24 Провадження №2-а/607/1/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Костишина В.М.,

представника відповідача Кондрат Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 21.12.2023 старшим лейтенантом поліції Березовською Л.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 721135, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови позивачу інкримінується те, що 17.12.2023 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув дорожню розмітку 1.3 «Подвійна суцільна лінія», а також під час перевірки документів не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 (б), 34 Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, а відтак такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

У матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази того, що позивач під час руху транспортним засобом перетнув дорожню розмітку 1.3 «Подвійна суцільна лінія», зокрема, такі обставини не зафіксовані на відеозаписах з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції та з нагрудних камер працівників поліції. Про такі обставини позивач неодноразово вказував працівникам поліції на місці зупинки транспортного засобу, однак такі доводи позивача були проігноровані працівниками поліції.

Крім цього, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась фіксація правопорушення, що свідчить про те, що такі докази є недопустимими.

Також позивач зазначив, що з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що позивач пред`явив на вимогу патрульних електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сформоване засобами мобільного порталу «ДІЯ». Надалі працівники поліції висловили вимогу щодо пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який з технічних причин не відображався у мобільному порталі «ДІЯ». Після спроб позивача оновити дані у мобільному порталі «ДІЯ» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу перестало відображатись. Такі обставини, на думку позивача, зумовлені загальновідомими проблемами оператора мобільного зв`язку «Київстар».

При цьому позивач зауважив, що в подальшому пред`явив працівникам поліції чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у паперовому вигляді, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке йому привезли на місце зупинки.

За таких підстав позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 721135 від 21.12.2023, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

04.01.2024 відкрите провадження у справі, призначене судове засідання на 12.01.2024, визначений відповідачу строк для подання відзиву.

10.01.2024 представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. подала відзив, в якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 порушив п. 34.1.3, 2.1 (б) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки 17.12.2023 о 08 год. 47 хв. на вул. Микулинецькій, 46 у м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, а також під час перевірки документів не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Так, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, позивач намагався пред`явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у мобільному порталі «ДІЯ», однак такий документ в електронній формі був чинний станом на 05.12.2023, а після оновлення відомостей у порталі взагалі не відображався. Відтак відсутність у позивача реєстраційний документів, чинних станом на 17.12.2023, підтверджує той факт, що позивач міг пред`явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише у вигляді пластикового документа, який на момент керування у нього був відсутній, про що він сам неодноразово наголошував працівникам поліції. На думку відповідача, оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та винесена з урахуванням об`єктивних обставин справи.

У судовому засіданні 12.01.2024 позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Костишин В.М. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити. Зазначили, що позивач не здійснював перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки. Докази на підтвердження зворотного відповідачем не надані. Також зазначили, що позивач все ж таки після деякого часу пред`явив патрульним поліцейським свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у пластиковому вигляді. При цьому законодавець не обмежує водія у часі, впродовж якого він зобов`язаний пред`явити відповідний реєстраційний документ. Також зауважили, що працівники поліції не позбавлені були можливості самі встановити такі обставини з наявних у них реєстрів.

У судовому засіданні 12.01.2024 представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві, та просила у позові відмовити. Вказала, що перетин позивачем подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки підтверджується відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції. Зауважила, що відомості, відображені в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, були актуальні лише станом на 05.12.2023, а після оновлення застосунку відомості про реєстраційний документ взагалі зникли з мобільного застосунку «ДІЯ», що свідчить про те, що позивач не пред`явив патрульним поліцейським свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Також зазначила, що позивач був зобов`язаний перед початком керування транспортним засобом пересвідчитись про наявність у нього в електронній формі усіх передбачених законом документів. Зауважила, що можливість працівників поліції самостійно перевірити такі відомості, не нівелює обов`язку водія мати при собі визначені законом документи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Суд установив, що 21.12.2023 інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Березовською Л.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 721135. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. У постанові зазначено, що17.12.2023 о 08 год. 47 хв. на вул. Микулинецькій, 46 у м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, а також під час перевірки документів не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1 (б), 34 Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, п. 34 Правил дорожнього руху, зокрема передбачає, що горизонтальна розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами. Лінію 1.3 перетинати забороняється.

Згідно з п. 2.1 (б) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, полягає, зокрема, у порушенні розмітки проїзної частини доріг.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд зазначає таке.

Так, з відеозапису з автомобільного реєстратора службового автомобіля працівників поліції (назва файлу «video_2024-01-03_16-44-21») вбачається здійснення перетину певним транспортним засобом, що рухався на вул. Микулинецькій, 46 у м. Тернополі, подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Такі обставини свідчать про наявність події адміністративного правопорушення.

Разом з тим, зважаючи на значну відстань проведення відеозйомки та незадовільну якість відеозапису, зі змісту останнього неможливо беззаперечно стверджувати, що перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3 здійснив водій, який керував саме транспортним засобом саме марки «Volkswagen» моделі «Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому суд зауважує, що з відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського № 473038 (назва файлу «export-jpqsz») вбачається, що на місці події ОСОБА_1 не заперечував факт вчинення інкримінованого йому правопорушення, яке полягає у перетині подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, а лише вказував на відсутність доказів на підтвердження таких обставин.

Однак саме по собі визнання особою винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення без надання інших достатніх та належних доказів не може підтверджувати вчинення такого правопорушення. Такі обставини у сукупності позбавляють суд можливості встановити, чи дійсно беззаперечно було вчинено інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення та чи наявний у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про недоведеність відповідачем наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки беззаперечні докази на підтвердження таких обставин суду надані не були.

Щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд зазначає таке.

Так, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що пред`явив на вимогу патрульних поліцейських електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сформоване засобами мобільного порталу «ДІЯ». Надалі працівники поліції висловили вимогу щодо пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який з технічних причин не відображався у мобільному порталі «ДІЯ». Після спроб позивача оновити дані у мобільному порталі «ДІЯ» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу перестало відображатись. Такі обставини, на думку позивача, зумовлені загальновідомими проблемами оператора мобільного зв`язку «Київстар». При цьому позивач зауважив, що в подальшому пред`явив працівникам поліції чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у паперовому вигляді, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке йому привезли на місце зупинки.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України № 1453 від 29.12.2021 затверджений Порядок формування та перевірки електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, їх електронних копій (далі за текстом Порядок), який визначає механізм формування електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, їх електронних копій та процедуру їх перевірки органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами - підприємцями.

Відповідно до п. 7 Порядку електронне посвідчення водія, електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу формуються за наявності відповідних відомостей у Реєстрі МВС.

Сформоване електронне посвідчення водія, електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором відображаються через мобільний додаток Порталу Дія (Дія). Унікальний електронний ідентифікатор автоматично формується засобами Порталу Дія за наявності підключення електронного пристрою до Інтернету та працездатності мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Сформований унікальний електронний ідентифікатор дійсний протягом трьох хвилин з моменту формування. Електронне посвідчення водія, електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є дійсними лише за наявності унікального електронного ідентифікатора та не можуть використовуватися без нього. Електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу пред`являються особою замість та без додаткового пред`явлення національного посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланку (п. 8 Порядку).

Згідно з п. 11 Порядку разом з електронним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за наявності може відображатися інформація про поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів разом з унікальним електронним ідентифікатором для його перевірки.

При цьому відповідно до п. 12 Порядку перевірка електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з використанням унікального електронного ідентифікатора у режимі реального часу є обов`язковою умовою їх використання. Перевірка електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу проводиться за допомогою електронних пристроїв шляхом зчитування або введення унікального електронного ідентифікатора. За результатами перевірки на електронному пристрої, за допомогою якого проводилася така перевірка засобами Порталу Дія, формується відповідне інформаційне повідомлення.

Системний аналіз зазначених вище положень Порядку свідчить про те, що електронне посвідчення водія, електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є дійсними лише за наявності унікального електронного ідентифікатора та не можуть використовуватися без нього, при цьому унікальний електронний ідентифікатор автоматично формується засобами Порталу Дія за наявності підключення електронного пристрою до Інтернету та працездатності мобільного додатка Порталу Дія (Дія). При цьому перевірка електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з використанням унікального електронного ідентифікатора у режимі реального часу є обов`язковою умовою їх використання.

Так, зі змісту відеозапису з нагрудних камер працівників поліції № 473038, № 472631 (назва файлу «export-jpqsz») вбачається, що ОСОБА_1 дійсно пред`явив на вимогу працівників поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сформовані засобами мобільного порталу «ДІЯ». Однак працівник поліції повідомила позивача, що відображені дані актуальні лише станом на 05.12.2023, а тому не можуть бути беззаперечним доказом, який підтверджує те, що позивач є належним користувачем транспортного засобу, а також те, що у водія наявний чинний страховий поліс. Після спроб позивача оновити дані у мобільному порталі «ДІЯ» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів перестали відображатись.

Указані обставини свідчать про те, що станом на 17.12.2023 в електронному кабінеті ОСОБА_1 у мобільному застосунку «ДІЯ» було відсутнє свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , що позбавляло позивача можливості пред`явити електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з використанням унікального електронного ідентифікатора станом на 17.12.2023 у режимі реального часу на вимогу працівників патрульної поліції.

Так само з наданого відповідачем відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських № 473038, № 472631 (назва файлу «export-jpqsz») вбачається, що позивач неодноразово зазначав, що не має при собі реєстраційного документу на транспортний засіб та не може пред`явити його працівнику поліції і в електронній формі на мобільному порталі «ДІЯ» у зв`язку з непередбачуваними технічними обставинами, зокрема, у зв`язку з масштабним збоєм у роботі оператора мобільного зв`язку «Київстар».

При цьому суд звертає увагу, що Правила дорожнього руху визначають обов`язок водія мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити, зокрема реєстраційний документ на транспортний засіб. Відтак перед початком руху водій повинен переконатися, чи наявний у нього реєстраційний документ на транспортний засіб, у тому числі і в електронній формі у мобільному застосунку «ДІЯ». Можливість працівника поліції здійснити перевірку наявності відповідних реєстраційних документів на транспортний засіб не спростовує обов`язок водія мати при собі такий документ в паперовій або електронній формі.

Так само водій зобов`язаний усвідомлювати ризики технічної неможливості відображення документів в електронній формі, зокрема, у зв`язку з введеним на території України воєнним станом, періодичною відсутністю електроенергії та збоями у роботі операторів мобільного зв`язку, а також нести відповідні наслідки у випадку невиконання вимог закону, який передбачає обов`язок водія мати при собі, зокрема реєстраційний документ на транспортний засіб.

Крім цього, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було пред`явлене ОСОБА_1 у пластиковому вигляді після того, як такий документ був привезений позивачеві на місце зупинки автомобіля, оскільки водій зобов`язаний мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб безпосередньо під час керування транспортним засобом. Однак такий документ на момент керування позивачем транспортним засобом та під час його зупинки працівниками поліції у ОСОБА_1 був відсутній.

При цьому суд звертає увагу, що законодавцем дійсно не визначений час, впродовж якого водій зобов`язаний пред`явити на вимогу працівника поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Однак такий документ повинен перебувати безпосередньо у транспортному засобі або знаходить у водія. Той факт, що такий документ був привезений іншою особою на місце зупинки транспортного засобу та після початку розгляду справи патрульним поліцейським, не спростовує наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що станом на момент події ОСОБА_1 не мав при собі реєстраційного документа на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не пред`явив його у спосіб, який надав би можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в реєстраційному документі на транспортний засіб та/або електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

При цьому суд також відхиляє доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась фіксація правопорушення, оскільки такі доводи спростовуються відомостями, що містяться у графі 7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються», де зазначено, що до постанови додано відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції № 472631, № 473038 та № 475732, а також відеозапис з відеореєстратора службового транспортного засобу № 7042.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що відповідачем доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, яке полягало у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в реєстраційному документі на транспортний засіб, або не пред`явила електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

За таких обставин суд доходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 721135 від 24.08.2023 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є такою, що винесена з порушенням ст. 280 КУпАП, а тому у цій частині підлягає скасуванню.

Так, ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що суд дійшов переконання про існування підстав для скасування оскаржуваної постанови через недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, то є усі правові підстави для закриття справи про це адміністративне правопорушення.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує роз`яснення, які містяться в п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та відповідно до яких якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 438,44 грн, що підтверджується квитанцією ID 0109-7049-5940-1610 від 29.12.2023 (а.с. 13).

Відтак сума сплаченого судового збору у розмірі 214,72 грн підлягає стягненню з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , а судові витрати у виді судового збору у сумі 214,72 грн слід покласти на позивача.

Щодо розподілу судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з розглядом цієї справи, суд зазначає таке.

Так, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що у зв`язку з розглядом даної справи позивач планує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, до виходу суду до нарадчої кімнати (з урахуванням того, що судові дебати не проводились) позивач та його представник просили стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з тим позивач та його представник не подали до суду докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Так само позивач та його представник не подали письмову заяву чи не заявили усно у судовому засіданні про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому суд зауважує, що сам по собі ордер без долучення договору про надання правової допомоги, у якому визначено обсяг такої допомоги, узгодження фіксованої суми оплати наданих послуг та умови здійснення розрахунку за надані послуги, не є підтвердженням тих обставин, які підлягають доведенню під час розподілу понесених сторонами судових витрат.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що заяву позивача ОСОБА_1 про розподіл понесених позивачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 122, 126, 245, 280, 283 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 268, 269, 271-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 721135 від 21.12.2023 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 72 копійки.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 72 копійки покласти на позивача ОСОБА_1 .

Заяву ОСОБА_1 про розподіл понесених позивачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Костишин Василь Михайлович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль.

СуддяІ. В. Марциновська