Справа № 320/8771/22
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 січня 2024 року 320/8771/22
Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 КАС України, про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі,
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. (справа №320/8771/22) позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено, тим самим, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), з 01.07.2022р., з урахуванням вже виплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили 03.01.2023р.

13.01.2023р. на виконання наведеного рішення суду видано виконавчий лист №320/8771/22.

Через канцелярію Київського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - ГУ ПФУ у Київській області на виконання рішення суду, в якій заявник просить:

- визнати противними дії ГУ ПФУ у Київській області, на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. у справі №320/8771/22 щодо нарахування доплати до пенсії, виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік);

- зобов`язати керівника ГУ ПФУ у Київській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконання судового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Враховуючи викладене, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення, суд зазначає таке.

31.10.2023р. позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою в якій просив повідомити про стан виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р.

У відповідь на вказану заяву позивач отримав від ГУ ПФУ у Київській області лист від 05.12.2022р., в якому зазначено що рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. у справі №320/8771/22 виконано в межах зобов`язань. Кошти за період з 01.07.2022р. по 31.01.2023р. в сумі 36 400,00 грн. нараховано, обліковано та внесено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

При цьому зазначено, що розмір пенсії позивача з надбавками після перерахунку становить 8943,18 грн., де:

- 2915,85 грн. - розмір пенсії;

- 204,15 грн. - доплата 65-ти річним

- 209,30 грн. - доплата за понаднормовий стаж (за 10 років)

- 5200,00 грн. - за рішенням суду (ст. 39 ЗУ №796);

- 113,88 грн. - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до 3 категорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС.

Суд звертає увагу відповідача на те, що рішенням рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. у справі №320/8771/22 зобов`язано ГУ ПФУ у Київській області здійснити нарахування та виплатити позивачу з 01.07.2022р. підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р. №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) .

Водночас, варто зауважити на тому, що відносно нарахування позивачу доплати до пенсії, виходячи з двох прожиткових мінімумів, в рішенні суду від 30.11.2022р. у справі №320/8771/22 - не зазначено.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021р. №1928-IX установлені розміри мінімальної заробітної плати:

- з 01.01.2022р. по 30.09.2022р. - 6500,00 грн.;

- з 01.10.2022р. по 31.12.2022р. - 6700,00 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX установлений розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2023р. - 6700,00 грн.

Отже, застосування відповідачем саме такого механізму перерахунку пенсії позивача, виходячи з прожиткового мінімуму, безпосередньо вплинуло на її остаточний розмір в сторону зменшення, що призвело до того, що рішення суду відповідачем належним чином не виконано.

Щодо нарахування доплати до пенсії, виходячи з одного прожиткового мінімуму, а не з однієї мінімальної заробітної плати, суд зазначає наступне.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у зразковій справі №240/4937/18 зазначено, що Конституційний Суд України у Рішенні від 25.01.2012р. №3-рп/2012, крім іншого, вирішив:

- в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України;

- в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 БК України та пункту 2 частини першої статті 9 КАС України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності.

У постанові від 18.03.2020р. у зразковій справі №240/4937/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012р. №3-рп/2012 не надає права Кабінету Міністрів України зменшувати розмір виплати пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом №796-ХІІ, а Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України у разі, якщо законом прямо не передбачено розмір таких виплат.

Із 17.07.2018р. відновлено дію статті 39 Закону №796-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015р. в частині, яка не змінена Законом України від 04.02.2016р. №987-VIII «Про внесення зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стаття 39 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015р. (а саме: в редакції від 09.07.2007р.), була викладена так: «Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати. Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України».

Вирішуючи вказаний вище спір, Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку щодо застосування розміру доплати до пенсії дві мінімальні заробітні плати.

Тому, виконуючи рішення суду від 30.11.2022р. у справі №320/8771/22 відповідач зобов`язаний застосовувати розмір доплати у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

За правилами статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019р. у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020р. у справі №804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: «Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень допустив бездіяльність за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною шостою статті 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Частиною першою статті 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Таким чином, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Суд встановив, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо неналежного виконання рішення суду від 30.11.2022р. у справі №320/8771/22, а тому, у суду є підстави для винесення окремої ухвали для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до статті 1291 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, що установлено законом.

Зазначене вказує на неналежне і безвідповідальне виконання службовими і посадовими особами відповідача своїх обов`язків та порушення вищенаведених норм законодавства.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку про порушення з боку відповідача норм чинного законодавства при виконанні рішення від 30.11.2022р. у справі №320/8771/22, а тому у даному випадку наявні усі правові підстави для застосування заходів судового контролю у порядку статті 383 КАС України.

Керуючись статтями 241, 248, 249, 256, 294, 295, 383 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 , яка подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, які вчинені на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2022р. у справі №320/8771/22, щодо нарахування та виплати з 01.07.2022р. доплати до пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території гарантованого добровільного відселення, виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не в розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

3. Зобов`язати керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області вжити відповідних заходів для забезпечення виконання рішення суду у справі №320/8771/22 та вжити заходів для усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

4. Про вжиті заходи з розгляду окремої ухвали повідомити Київський окружний адміністративний суд у місячний строк з дня отримання окремої ухвали.

5. Копію ухвали направити (видати) учасникам справи та керівнику Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

6. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні. набирає законної сили з моменту її підписання.

7. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується.

Суддя Марич Є.В.