Справа № 200/6436/23
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Справа№200/6436/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 від 15 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 від 15 вересня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підприємством отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 від 15 вересня 2023 року.

Позивач зазначає, що не мав можливості самостійно сплачувати єдиний внесок, оскільки для своєчасної сплати єдиного внеску та забезпечення соціального захисту працівників укладений договір доручення з ТОВ «Шахтоуправління «Донбас», на виконання договору ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» перерахований єдиний соціальний внесок у визначені законодавством строки з відповідним призначенням платежу..

Позивач вважає, що податковим органом протиправно не прийнято до уваги та не внесено інформацію з рішень суду (зокрема, у справам №200/6420/20-а, № 200/100/21-а) й не здійснено коригування відомостей їх сплати ЄСВ в інтегрованій картці ТОВ «МЕГАПРОМ».

Позивач вважає вимогу ГУ ДПС у Донецькій області протиправною, оскільки вона прийнята із порушенням норм чинного законодавства та порушує його конституційні права.

20 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, керуючись статті 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи, про що постановлена відповідна ухвала. В ухвалі було запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження.

04 грудня 2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що платіжна інструкція від 20.12.2019 року № 2923 на суму 23 553,28 грн надійшла з розрахункового рахунку ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» та засобами програмного забезпечення, яке діяло на той час, в автоматичному режимі рознесено до його інтегрованої картки платника (далі - ІКП) за кодом платежу 71010100. Представник відповідача звертає увагу, що сума заборгованості з єдиного внеску, яка утворилась 20.12.2019 внаслідок самостійно задекларованих нарахувань, відповідно до поданої звітності ТОВ «МЕГАПРОМ» за листопад 2019 року, була частково погашена платіжним дорученням від 20.01.2020 року № 2980 в сумі 21 084,80 грн, що має своє відображення в ІКП ТОВ «МЕГАПРОМ» за 2020 рік.

У зв`язку з наведеним представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

У відповідності до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом: 31023892, місцезнаходження юридичної особи: вулиця Щорса, будинок 10, квартира 67, місто Селидове, Донецька область, 85400, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Донецькій області, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

15 вересня 2023 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога № Ю-130-53 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску станом на 31 серпня 2023 року на загальну суму 289609,98 грн., в тому числі: 289609,98 грн. недоїмка.

Згідно розрахунку до вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53, остання сформована на підставі даних ІКП за період з 20.12.2019 року до 09.08.2023 року.

Позивачем зазначену вимогу оскаржено до Державної податкової служби України. Рішенням Державної податкової служби України від 24.10.2023 року скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» залишено без задоволення.

Вищевстановлені обставини не є спірними та визнаються сторонами.

Позивач оскаржує вищевказану вимогу, як таку, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 2464).

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону № 2464 виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464. У відповідності до частини 8 цієї статті платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до абзаців 1, 3, 4 частини 4 статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

За частиною 5 ст. 25 Закону № 2464, вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами податковий орган, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Відповідно до частини 9 статті 25 Закону України Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що Закон України Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який є спеціальним, покладає на позивача, як платника єдиного соціального внеску, обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів з його банківського рахунку та забороняє передачу такого обов`язку іншим особам.

Разом з тим, судом встановлено, що у позивача існують обставини, які унеможливлюють виконання товариством зазначеного обов`язку (перебування виробничих потужностей і працівників на території зони АТО), у спосіб, визначений чинним законодавством, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів.

Верховний Суд у тотожній справі № 805/1429/17-а визначив, що Закон України Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не передбачає випадків, коли існують обставини, що виключають можливість виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску.

Верховний Суд зазначив, що має місце ситуація, коли у спеціальному законі, виключно яким визначається порядок сплати єдиного внеску, наявні прогалини, щодо порядку виконання встановленого Закон України Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування обов`язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим Законом способу виконання відповідного обов`язку.

Верховний Суд зробив наступний висновок: «Наявність таких прогалин обумовлює безпосереднє застосування регламентованих цим Законом принципів: обов`язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахований осіб, а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону».

Крім того, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до частини 1 статті 1003 Цивільного кодексу України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Згідно з частиною 1 статті 1004 Цивільного кодексу України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Таким чином, основним змістом договору доручення є зобов`язання повіреного вчинити певні юридичні дії від імені та за рахунок довірителя.

Враховуючи наведене, перерахування повіреним грошових коштів на сплату єдиного внеску від імені та за рахунок довірителя не суперечить положенням частини 9 статті 25 Закону України Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки таке перерахування не є передачею платником єдиного внеску своїх обов`язків зі сплати ЄСВ третім особам.

При цьому, сама лише обставина, що відповідні перерахування власних коштів платника єдиного внеску відбулись не з його власного рахунку, в умовах неможливості використання власних рахунків платника, не свідчить про порушення платником вимог частини дев`ятої статті 25Закону № 2464.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі № 817/2117/16.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2020 року по справі № 200/6420/20-а встановлено, що 18 лютого 2019 року між ТОВ «Мегапром» та ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» укладений договір доручення № 18/02, згідно якого повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: сплачувати (перераховувати) заробітну плату, податки, збори та інші обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством України, аліменти, пенсії, оплату листків непрацездатності, витрати на відрядження, матеріальної допомоги, витрати, пов`язані зі страхуванням, виконувати грошові зобов`язання по правочинам, в тому числі, але не виключно оплату витрат, пов`язаних з придбанням, продажем, конвертацією іноземної валюти та цінних паперів, витрати, пов`язані з погашенням кредитів та нарахованих по ним процентів, витрати, пов`язані з нарахуванням комісії та оплати за обслуговування по кредитам, оплату наданих нотаріальних послуг, отримувати грошові кошти на користь Товариства.

ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» за договором доручення з ТОВ «Мегапром» сплачений єдиний внесок за листопад 2019 року в сумі 23553 грн 28 коп, що підтверджується платіжним дорученням від 20 грудня 2019 року № 2923.

З облікової картки та розрахунку суми заборгованості до вимоги вбачається, що єдиний соціальний внесок сплачений за грудень 2019 року в розмірі 21084,80 грн за платіжним дорученням № 2980 від 20.01.2020 зараховано податковим органом в рахунок оплати суми недоїмки за листопад 2019 року.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для зарахування поточних платежів за грудень 2019 року в рахунок оплати суми недоїмки, визначеної за листопад 2019 року, оскільки остання сплачена позивачем у повному обсязі.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимога Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 від 15 вересня 2023 року, складена не у відповідності до вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню в частині нарахування недоїмки у розмірі 23553 грн 28 коп за листопад 2019 року.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 від 15 вересня 2023 року на суму 266056,70 грн суд зазначає наступне.

Згідно інтегрованої картки товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» за останнім обліковується недоїмка з єдиного внеску за період з 20.02.2020 року до 09.08.2023 року у розмірі 266056,70 грн.

Отже, наявність у позивача недоїмки з єдиного внеску підтверджено інтегрованою карткою платника. Доказів сплати заборгованості за вказаний період позивачем не надано.

Таким чином, враховуючи наявність заборгованості, суд дійшов висновку, що вимога № Ю-130-53 від 15 вересня 2023 року в частині недоїмки у розмірі 266056,70 грн сформована податковим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 від 15 вересня 2023 року підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 вказаної статті).

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 від 15 вересня 2023 року задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 від 15 вересня 2023 року в частині суми недоїмки у розмірі 23553 (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят три) грн 28 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: 87500, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, код ЄДРПОУ ВП 44070187) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» (місцезнаходження: вулиця Щорса, будинок 10, квартира 67, місто Селидове, Донецька область, 85400, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Лазарєв