Справа № 420/23501/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №15 від 06.04.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 05.07.1989 по 31.01.1990 та з 30.03.1990 по 30.02.1996 та призначити пенсію, починаючи з 05.06.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.03.2023 він звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначенні пенсії. За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, рішенням якого №15 від 06.04.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а саме: згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 :

- період із 05.07.1989 по 31.01.1990 відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу;

- період із 30.03.1990 по 30.02.1996 відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи.

Періоди роботи, згідно копії трудової книжки від 15.07.1994, не взято до уваги, оскільки відповідно до пункту 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії від 25.11.2005 № 22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Позивач зазначив, що записи №№ 10,11 у трудовій книжці внесені ТОВ фірма «ШИМОН», що підтверджується довідкою №6/К від 03.02.1990 про період роботи з 05.07.1989 по 31.01.1990.

Період роботи в Одеському дослідно-експериментальному заводі обладнання з 01.04.1990 по 18.06.1990 підтверджується випискою з трудової книжки НОМЕР_2 . Далі позивач був переведений до ТОВ НВО «Харчопромавтоматика», де працював з 20.06.1990 по 14.01.1991 (трудова книжка НОМЕР_2 , архівна довідка від 18.04.2023). у період з 15.01.1991 по 28.05.1991 позивач працював в Одеській товарній біржі (довідка № 06/02 від 10.02.2006). Період роботи у ТОВ фірма «ШИМОН» з 03.06.1991 по 22.01.1992 підтверджується довідкою № 1/к від 22.01.1992. Робота позивача в Українсько-американському спільному підприємстві «АРКОН» з 18.07.1994 по 29.12.1995 підтверджується довідкою № 12-К від 30.12.1995.

Також позивач послався на записи № 14, 15 у трудовій книжці НОМЕР_1 щодо трудової діяльності в період з 30.03.1990 по 30.02.1996.

З огляду на зазначене позивач вважає, що йому протиправно відмовлено в призначенні пенсії та не зараховано до страхового стажу спірні періоди роботи та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Ухвалою від 12.09.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити з огляду на те, що за результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано: періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.08.1985, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: період з 05.07.1989 по 31.01.1990 - відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу; період з 30.03.1990 по 30.02.1996 - відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи. Для зарахування вищезазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки, видані підприємством або архівним відділом на підставі первинних документів. Періоди роботи, згідно копії трудової книжки від 15.07.1994, не взято до уваги, оскільки відповідно до пункту 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно від 25.11.2005 № 22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Страховий стаж позивача становить 26 років 10 місяців 28 днів. Право на пенсійну виплату відповідно до ст. 26 Закону України позивач має право після досягнення 63-річного віку, з 23.01.2026.

Отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №15 від 06.04.2023, про відмову в призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач вважав законним та обґрунтованим.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надало до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити з огляду на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком та рішенням від 06.04.2023 № 15 позивачу відмовлено в призначені пенсії через відсутність у позивача необхідного страхового стажу (30 років). При цьому, до страхового стажу не зараховано: періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.08.1985, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: період з 05.07.1989 по 31.01.1990- відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу; період з 30.03.1990 по 30.02.1996- відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи. Для зарахування вищезазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки, видані підприємством або архівним відділом на підставі первинних документів. Періоди роботи, згідно копії трудової книжки від 15.07.1994, не взято до уваги, оскільки відповідно до пункту 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно від 25.11.2005 № 22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Тому рішення від 06.04.2023 № 15 відповідач вважав законним та обґрунтованим.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 29.03.2023 про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі за текстом Порядок № 22-1) визначено, що заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до п. 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 розгляд документів ОСОБА_1 , наданих для призначення пенсії за віком, провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Розглянувши надані позивачем документи, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняло рішення №15 від 06.04.2023, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з огляду на таке.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року -30 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років, після досягнення віку 65 років - наявності страхового стажу з 1 січня 2028 року по 31 грудня 2028 року - від 15 до 25 років.

У рішенні зазначено, що вік позивача на день звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - 60 років 02 місяці 07 днів.

За результатами розгляду документів позивача до страхового стажу не зараховано:

періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.08.1985, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме:

- період з 05.07.1989 по 31.01.1990 - відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу;

- період з 30.03.1990 по 30.02.1996 - відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи.

Для зарахування вищезазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки, видані підприємством або архівним відділом на підставі первинних документів.

Періоди роботи, згідно копії трудової книжки від 15.07.1994, не взято до уваги, оскільки відповідно до пункту 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно від 25.11.2005 № 22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Страховий стаж позивача становить 26 років 10 місяців 28 днів.

Право на пенсійну виплату відповідно до ст.26 Закону позивач набуде після досягнення 63-річного віку, з 23.01.2026.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 2 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі за текстом Порядок № 637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 (записи №10, 11) він працював у період з 05.07.1989 по 31.01.1990 на посаді агента з постачання та реклами, є підпис відповідальної особи, підстава прийняття та звільнення, є печатка підприємства, проте, дійсно у трудовій книжці не вказано назву самого підприємства, де працював позивач (а.с.77).

Разом з тим, позивачем до заяви про призначення пенсії було додано, окрім трудової книжки НОМЕР_1 , ще й довідку №6/К від 03.02.1990, видану ТОВ фірма «ШИМОН», якою підтверджено факт роботи позивача в період з 05.07.1989 по 31.01.1990 на вказаному підприємстві (а.с.113).

За таких обставин, суд вважає, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу до страхового стажу період роботи у ТОВ фірма «ШИМОН» з 05.07.1989 по 31.01.1990.

Що стосується періоду роботи позивача з 30.03.1990 по 30.02.1996, суд зазначає таке.

Згідно записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 (записи №14, 15), позивач працював в період з 30.03.1990 по 30.02.1996 на посаді начальника відділу постачання в Кооперативі «Сезон».

Разом з тим, вказані записи у трудовій книжці НОМЕР_1 не містять відомостей про дату і номер наказів про прийняття позивача на роботу та про звільнення позивача з роботи в цьому Кооперативі.

На час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі за текстом Інструкція № 162), яка надалі була викладена в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 № 252 зі змінами, внесеними постановою Державного комітетом СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 № 412.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції № 162 прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (далі за текстом Постанова № 656) та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної Постанови № 656 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної Постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Згідно пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі за текстом - Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.2.27 Інструкції № 58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку № 637, відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Разом з тим, суд звертає увагу на такі обставини.

Надані позивачем довідки про роботу та копія трудової книжки НОМЕР_4 не підтверджують період роботи позивача з 30.03.1990 по 30.02.1996 в Кооперативі «Сезон» (який відображено у трудовій книжці НОМЕР_1 та який позивач просить йому зарахувати до страхового стажу), а навпаки, спростовує факт роботи позивача у зазначеному Кооперативі (а.с.71-72, 90, 114-117).

Так, згідно довідки від 01.03.2013 № 6/к Акціонерного товариства «Одеський консервний завод дитячого харчування» ОСОБА_1 працював в «Одеський дослідний консервний завод ім. В.І. Леніна» з 23.01.1992 (наказ № 16к від 23.01.1992) по 16.07.1994 (наказ № 77-к від 18.07.1994). Цією ж довідкою підтверджено неодноразове перейменування вказаного підприємства, яке з 03.05.2019 має назву Акціонерне товариство «Одеський консервний завод дитячого харчування».

Отже, період роботи з 23.01.1992 по 16.07.1994 в «Одеський дослідний консервний завод ім. В.І. Леніна», підтверджений довідкою від 01.03.2013 № 6/к, накладається на період роботи з 30.03.1990 по 30.02.1996 в Кооперативі «Сезон». Будь-яких відомостей про роботу на одному з цих підприємств за сумісництвом ані довідка, ані трудова книжка позивача не містять.

Усі інші відображені у виписці з трудової книжки НОМЕР_4 періоди роботи позивача також накладаються на зазначений у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 період роботи з 30.03.1990 по 30.02.1996 в Кооперативі «Сезон», проте містять інформацію про роботу позивача на інших підприємствах, тобто, не підтверджують роботу позивача у вказаному Кооперативі.

Відповідно до пункту 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

За викладених вище обставин суд бере до уваги ту обставину, що оригінал трудової книжки НОМЕР_4 позивачем до органів ПФУ не надано (не надано його і до суду), зазначена вище виписка з трудової книжки не є оформленим у встановленому законодавством порядку дублікатом трудової книжки, а тому суд погоджується з доводами відповідачів, що зазначена виписка з трудової книжки НОМЕР_4 не є належним документом, що підтверджує страховий стаж позивача.

Через зазначені вище розбіжності, неможна вважати неістотними наявні у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 недоліки її заповнення щодо періоду роботи з 30.03.1990 по 30.02.1996 в Кооперативі «Сезон». Тому вказаний період роботи в Кооперативі «Сезон» обґрунтовано не зарахований позивачу до страхового стажу.

При цьому, слід зауважити, що підтверджений довідкою від 01.03.2013 № 6/к Акціонерного товариства «Одеський консервний завод дитячого харчування» період роботи позивача на підприємстві «Одеський дослідний консервний завод ім. В.І. Леніна» з 23.01.1992 по 16.07.1994 (2р. 5 міс. 24 дні) був зарахований пенсійним органом до страхового стажу позивача, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.102). Тому вимога позивача про повторне врахування цього періоду до страхового стажу є безпідставною, оскільки цей період вже врахований відповідачем, а отже не є спірним.

Також суд бере до уваги, що період роботи позивача в Орендному підприємстві НВО «Харчопромавтоматика» з 20.06.1990 по 14.01.1991 підтверджується архівною довідкою Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 18.04.2023 № 948-Л-11.1-21, копія якої наявна в матеріалах пенсійної справи позивача, що надана відповідачем до суду (а.с.117). Отже, підстав для неврахування цього періоду роботи (з 20.06.1990 по 14.01.1991) до страхового стажу позивача суд не вбачає. Тому це період робити підлягає зарахуванню до страхового стажу як такий, що підтверджений архівною довідкою.

Період роботи позивача з 15.01.1991 по 28.05.1991 в Одеській товарній біржі на посаді маклера підтверджується довідкою Одеської товарної біржі № 06/02 від 10.02.2006, яка також була надана до органу ПФУ разом з заявою про призначення пенсії та наявна у пенсійній справі позивача (а.с.116). Отже, цей період роботи позивача (з 15.01.1991 по 28.05.1991) також підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Період роботи позивача у ТОВ фірма «ШИМОН» на посаді агента з реклами з 03.06.1991 по 22.01.1992 підтверджується довідкою № 1/к від 22.01.1992 (а.с.114), яка також була надана органу ПФУ та наявна в матеріалах пенсійної справи, що подані відповідачем до суду. Тому цей період роботи (з 03.06.1991 по 22.01.1992) також слід зарахувати до страхового стажу позивача.

Робота позивача в Українсько-американському спільному підприємстві «АРКОН» на посаді старшого інженера з постачання та збуту в період з 18.07.1994 по 29.12.1995 підтверджується довідкою вказаного підприємства № 12-К від 30.12.1995 (а.с.115), що також наявна у пенсійній справі позивача. Таким чином, період роботи з 18.07.1994 по 29.12.1995, підтверджений довідкою підприємства, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність зарахування до страхового стажу позивача не врахованих ГУ ПФУ в Кіровоградській області періодів роботи позивача з 20.06.1990 по 14.01.1991, з 15.01.1991 по 28.05.1991, з 03.06.1991 по 22.01.1992, з 18.07.1994 по 29.12.1995, які підтверджені довідками підприємств з посиланням на накази про прийняття на роботу та звільнення з роботи, а також підтвердженого довідкою підприємства періоду роботи з 05.07.1989 по 31.01.1990, про який зазначено судом вище.

При цьому, як зазначено судом вище, період роботи позивача на підприємстві «Одеський дослідний консервний завод ім. В.І. Леніна» з 23.01.1992 по 16.07.1994 був зарахований пенсійним органом до страхового стажу позивача, а тому цей період не є спірним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №15 від 06.04.2023 через незарахування до страхового стажу позивача зазначених вище періодів роботи позивача, а тому дане рішення підлягає скасуванню.

Також слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 05.07.1989 по 31.01.1990, з 20.06.1990 по 14.01.1991, з 15.01.1991 по 28.05.1991, з 03.06.1991 по 22.01.1992, з 18.07.1994 по 29.12.1995, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 29.03.2023 року з урахуванням зазначеного страхового стажу.

При цьому, вимога позивача про зобов`язання орган ПФУ призначити пенсію з 05.06.2023 року задоволенню не підлягає, оскільки прийняття такого рішення залежитиме від наявності у позивача передбаченого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхового стажу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позов частково, суд відповідно до ч.3 ст.139 КАС України розподіляє судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача (Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області) на користь позивача судовий збір у сумі 429,44 грн. (858,88 грн. / 2 = 429,44 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (адреса: вул. Соборна, буд.7а, м. Кропивницький, 25009, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, 65012, ) - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №15 від 06.04.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 05.07.1989 по 31.01.1990, з 20.06.1990 по 14.01.1991, з 15.01.1991 по 28.05.1991, з 03.06.1991 по 22.01.1992, з 18.07.1994 по 29.12.1995 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29.03.2023 року з урахуванням зазначеного страхового стажу.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (адреса: вул. Соборна, буд.7а, м. Кропивницький, 25009, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) судові витрати у розмірі 429,44 грн. (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів