Справа № 160/20216/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 18.03.2023 року (дата звернення), зарахувавши період його роботи з 26.05.1993 року по 01.10.1993 року до страхового стажу; зарахувавши період його роботи з 30.08.1982 року по 23.03.1984 рік, з 28.03.1984 року по 06.02.1985 рік, 01.01.1991 року по 12.03.1992 рік в пільговому обчисленні, тобто трудовий стаж роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців, з кратністю 1.5 відповідно до пункту 5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за наявності підтверджуючих документів про факт роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях протиправно відмовив у зарахуванні періодів роботи з кратністю 1,5.
Через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 28.09.2023 надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви, виходячи з наступного.
Необхідними для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність обставин:
документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;
поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29.09.1967 року та постановою Ради Міністрів Союзу РСР №148.
В наданих документах відсутня інформація про поширення на позивача пільг, встановлених для працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також відсутні відомості про укладення строкових трудових договорів про роботу в цих районах, а тому підстави для обчислення стажу позивача з урахуванням кратності відсутні.
Щодо позовної вимоги позивача зарахувати стаж роботи в районах Крайньої Півночі за період з 01.01.1991 по 12.03.1992 із розрахунку оди рік роботи за один рік і шість місяців, то відповідач звертає увагу на те, що п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становлено, що період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.
Період з 01.01.1991 по 12.03.1992 зараховано календарно, оскільки відповідно до діючого законодавства з 01.01.1991 навіть за наявності укладених договорів стаж обчислюється рік за рік.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 26.05.1993 по 01.10.1993, то він не був зарахований, оскільки в даті на прийому на роботу та у підставі внесення запису на зарахування вбачаються виправлення. Будь-яких інших документів, які містять відомості про спірні періоди роботи, для підтвердження трудового стажу позивачем не надано.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 позивач з 22.10.2020 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Період роботи з 01.01.1991 по 12.03.1992 не зараховано з кратністю 1,5 відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону.
Періоди роботи з 26.05.1993 по 01.10.1993 не зараховано до страхового стажу, оскільки в даті на прийом на роботу та у підставі внесення запису на зарахування в трудовій книжці вбачаються виправлення.
Не погоджуючись з рішенням відповідача по незарахуванню йому певних періодів роботи, позивач з відповідним позовом звернувся до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058).
За ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Статтею 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).
До трудової книжки вносяться, зокрема:
відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;
відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2.Інструкції №58).
За вимогами пунктів 2.3., 2.4.Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).
Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Приписами п. 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку №637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюються у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029.
Відповідно до пункту "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, а саме зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом третім постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, після 01.03.1960 зараховується за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Згідно з пунктом 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Щодо відмови відповідача зарахувати періоди роботи позивача з 30.08.1982 по 23.03.1984, з 28.03.1984 року по 06.02.1985, з 01.01.1991 року по 12.03.1992 до страхового стажу в пільговому обчисленні з кратністю 1,5 .
Відповідно до записів копії трудової книжки НОМЕР_1 від 12.11.1981 позивач:
30.08.1982 прийнятий електриком 4 розряду до Тарко-Салинского строительного управления тр. «Уренгойгеолстрой» (мовою оригіналу) відповідно до наказу №124-к від 03.09.1982 (запис №5);
23.03.1984 звільнений за ст. 29 п. 5 переведення відповідно до наказу №32к від 27.03.1984 (запис №6).
На підтвердження вказаного періоду роботи позивачем надано також архівні довідки Муніципального архіву Відділу у справах архівів Муніципальної освіти Пуровського району №С-2895,2896 від 29.11.2019 і №С-2897 від 29.11.2019, відповідно до яких в документах архівного фонду Тарко-Салинского строительного управления капитального строительства «Пургеолстрой» в особистих картках звільнених робітників форми №Т-2 , відомостях по заробітній платі робітників Тарко-Салинского строительного управления Уренгойского строительного треста по обустройству разведочных площадей на нефть и газ «Уренгойгеолстрой» (мовою оригіналу) значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийнятий з 06.09.1982 електриком 4 розряду, наказ від 30.09.1982 №124-к. Звільнений з 23.03.1984 за п. 5 ст. 29 в ПТВИС, наказ від 1984 №32-к.
Повідомлено, що Тарко-Салинское строительное управление Уренгойского строительного треста по обустройству разведочных площадей на нефть и газ «Уренгойгеолстрой» (мовою оригіналу) у 1982-1984 роках знаходилось у селиші Тарко-Сале Пуровського району Ямало-Ненецкого автономного округу Тюменської області.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 №1029 Про порядок застосування Указу Президіуму Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» Пуровський район віднесений до районів Крайньої Півночі.
Заробітна плата була нарахована з 06.09.1982 по 23.03.1984.
Виходячи з наданих документів суд вважає можливим зарахувати до страхового стажу позивача в пільговому обчисленні період його роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 06.09.1982 по 23.03.1984.
Стосовно періоду з 28.03.1984 року по 06.02.1985.
З копії трудової книжки позивача вбачається:
28.03.1984 прийнятий майстром з ремонту і експлуатації…Обьединения «Пурнефтегазгеология» Тарко-Салинское предприятие «Тепловодоснабжение и инженерные сети» (мовою оригіналу) відповідно до наказу №51 від 28.03.1984 (запис №7);
10.04.1984 переведений старшим інженером з ремонту і експлуатації енерготехнічного обладнання електростанції відповідно до наказу №58-к від 10.04.1984 (запис №8).
Робота у вказаний період підтверджується також архівними довідками Муніципального архіву Відділу у справах архівів Муніципальної освіти Пуровського району №С-2900 від 28.11.2019, №С-2898, 2899 від 29.11.2019, а тому вказаний період також підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача в пільговому обчисленні.
Щодо періоду з 01.01.1991 року по 12.03.1992, то відповідно до записів трудової книжки, позивач 05.12.1988 звільнений за п. 5 ст. 29 КЗпП РСФСР в порядку переведення до Тарко-Салинской нефтегазоразведочной експедиции по испытанию скважин (мовою оригіналу).
29.11.1988 був прийнятий в порядку переведення з ПТВИС вантажником до служби матеріально-технічного постачання відповідно до наказу №166к від 28.11.1988 (запис №11);
12.03.1992 звільнений за ст. 31 КЗпП РСФСР за власним бажанням відповідно до наказу №15 к від 13.02.1992 (запис №12).
Суд зазначає, що записи трудової книжки підтверджують роботу позивача в цей період в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, проте як правильно вказав відповідач даний період не може бути зарахований до страхового стажу з кратністю 1, 5, зважаючи на вищезгаданий п. 5 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 і Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення».
Щодо зарахування періоду роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.01.1991 суд також враховує, що положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.
Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Виходячи з наведеного, суд вважає, що підстави для зарахування у пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.
Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду його роботи з 26.05.1993 по 01.10.1993.
Відповідно до записів копії трудової книжки НОМЕР_1 від 12.11.1981 ОСОБА_1 26.05.1993 був прийнятий продавцем дрібного роздробу у ТОВ «Пролог» відповідно до наказу №6-к від 26.05.1993 (запис №15);
01.10.1993 звільнений за ст.38 КзпП УРСР відповідно до наказу №14-к від 01.10.2023 (запис №16).
Посилання позивача на те, що в даті на прийом на роботу і у підставі внесення запису на зарахування в трудовій книжці вбачаються виправлення не приймаються судом
В трудовій книжці позивача чітко зазначено його періоди роботи, професію з підстави прийняття і звільнення, що виключає необхідність додаткового підтвердження стажу позивача відповідно до Порядку №637.
Аналізуючи вищезазначені зазначені положення Інструкції №58, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу.
Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Таким чином, недоліки трудової книжки, відповідальність за заповнення якої покладено на керівника підприємства, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При зверненні до суду позивачем сплачено за подання позовної заяви судовий збір у сумі 1073,60 грн. за квитанцією №018Н-7ХТА-Е9МА-9РРТ від 10.08.2023 року.
Разом з тим, позовна заява подана представником позивача через систему «Електронний суд»
Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, позивач мав сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру у розмірі 858,88 грн.
Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 429,44 грн.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (ч. 2 ст. 7 Закону).
Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона