Справа № 280/5805/23
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2024 року м. Дніпросправа № 280/5805/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги Запорізької митниці
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року у справі №280/5805/23 додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2023 року у справі №280/5805/23
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський пух Україна»
до: про:Запорізької митниці визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

21.07.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Слов`янський пух України» (далі ТОВ «Слов`янський пух Україна») за допомогою засобів поштового зв`язку звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці (далі митниця, митний орган) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 25.07.2023р. / а.с. 1-4,33/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2023р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі №280/5805/23 і справу призначено до судового розгляду / а.с. 35/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що 16.09.2021р. митним органом, за результатами митного оформлення поданої підприємством митної декларації, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA112020/2021/000001/1, та підприємством, з метою випуску імпортованого товару у вільний обіг, було за вищезазначеним рішенням митного органу додатково сплачено митні платежі на суму 41051,84 грн., а прийняте рішення про коригування митної вартості оскаржено в судовому порядку. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.02.2022р. у справі №280/11243/21, яке залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022р., визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів №UA112020/2021/000001/1 від 16.09.2021р.. Після набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.02.2022р. у справі №280/11243/21 позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення надміру сплачених коштів з бюджету, але відповідач відмовив у поверненні коштів з посиланням на те, що повернення коштів буде можливо за відповідною заявою виключно після зміни податкової адреси позивача на підконтрольну територію України. Позивач вважає такі дії відповідача необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що позивачем було дотримано усі вимоги для повернення надміру сплачених сум митних платежів, які визначені Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, якій затверджено наказом Міністерства фінансів України №643 від 18.07.2017 р., тоді як норми цього Порядку не містять такої підстави для відмови, як реєстрація підприємства на непідконтрольній Україні території, тому просив суд: - визнати протиправними дії відповідача, які полягали у відмові в підготовці у строк, передбачений чинним законодавством України, висновків про повернення позивачу з державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, в розмірі 41051,84 грн. відповідно до заяви ТОВ «Слов`янський пух Україна» за вих.№0305/23-03 від 03.05.2023р. (вх.№2448/14-24 від 04.05.2023р. відповідно до даних Запорізької митниці); - зобов`язати відповідача підготувати висновки про повернення позивачу з державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, в розмірі 41051,84 грн., відповідно до заяви ТОВ «Слов`янський пух Україна» за вих.№0305/23-03 від 03.05.2023р. (вх.№2448/14-24 від 04.05.2023р. відповідно до даних Запорізької митниці).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2023р. у справі №280/5805/23 адміністративний позов задоволено / а.с. 85-87/.

06.10.2023р. судом першої інстанції зареєстровано клопотання ТОВ «Слов`янський пух Україна» про розподіл судових витрат у справі №280/5805/23 / а.с. 90-91/, у якому позивач просить ухвалити у справі додаткове рішення, яким вирішити питання щодо розподілу понесених позивачем у цій справі судових витрат, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2023р. у справі №280/5805/23 заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволена, стягнуто на користь ТОВ «Слов`янський пух Україна» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці / а.с. 116/.

Відповідач Запорізька митниця, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 25.09.2023р. у цій справі, за допомогою системи «Електронний суд» 23.10.2023р. подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції / а.с. 120-125/ та з метою забезпечення розгляду цієї апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023р. з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №280/5805/23 / а.с. 130/

06.11.2023р. судом апеляційної інстанції зареєстровано апеляційну скаргу відповідача на додаткове рішення суду першої інстанції від 17.10.2023р. у цій справі, яка подана ним за допомогою системи «Електронний суд» 06.11.2023р. / а.с. 132-137/.

Матеріали адміністративної справи №280/5805/23 надійшли до суду апеляційної інстанції 14.11.2023р. / а.с. 141/.

Відповідно до рішення зборів суддів Третього апеляційного адміністративного суду №5 від 30.10.2023р. «Про затвердження складу постійно діючих колегій суддів (основний склад та резервні судді) Третього апеляційного адміністративного суду» із застосуванням автоматизованої системи документообігу суду у справі №280/5805/23 здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено склад суду, що розглядає справу: головуючий суддя Коршун А.О. (доповідач), судді Сафрнова С.В., Чепурнов Д.В. / а.с. 142-145/

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 17.11.2023р. у справі №280/5805/23:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізької митниці на рішення суду першої інстанції від 25.09.2023р. у цій справі / а.с. 146/ та апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено з 12.12.2023р. / а.с. 147/;

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізької митниці на додаткове рішення суду першої інстанції від 17.10.2023р. у цій справі / а.с. 150/ та апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено з 12.12.2023р. / а.с. 151/,

про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 148,149,152,153/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 25.09.2023р. у цій справі / а.с. 120-125/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 25.09.2023р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У апеляційній скарзі на додаткове рішення суду від 17.10.2023р. у цій справі / а.с. 132-137/ відповідач посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів щодо необхідності залучення адвоката під час розгляду цієї справи, які не доведено обсяг наданих адвокатом послуг, тому суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо обґрунтованості заявленого до відшкодування розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що призвело до прийняття ним додаткового рішення у цій справі з порушенням норм чинного матеріального права, просив апеляційну скаргу задовольнити. Додаткове рішення суду першої інстанції від 17.10.2023р. у цій справі скасувати та зменшити заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач, у письмових відзивах на апеляційні скарги / а.с. 154-156, 159-160/, заперечував проти доводів апеляційних скарг та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та постановлено обґрунтоване рішення від 25.09.2023р. та додаткове рішення від 17.10.2023р. у цій справі, просив апеляційні скарги відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 25.09.2023р. та додаткове рішення суду від 17.10.2023р. у цій справі залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи та прийняті судом першої інстанції рішення та додаткове рішення у справі в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено судом апеляційної інстанції 16.09.2021р. митним органом, за результатами митного оформлення поданої ТОВ «Слов`янський пух Україна» митної декларації, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA112020/2021/000001/1 /а.с. 8-11/ і декларантом, з метою випуску імпортованого товару у вільний обіг, додатково сплачено митні платежі на суму 41051,84 грн. з урахуванням прийнятого митним органом рішення та оскаржено в судовому порядку це рішення митного органу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.02.2022р. у справі №280/11243/21, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022р., визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів №UA112020/2021/000001/1 від 16.09.2021р. /а.с. 14-20.

Після набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.02.2022р. у справі №280/11243/21 позивач на початку травня 2023р. звернувся до відповідача з заявою про повернення надміру сплачених коштів з бюджету / а.с. 71,72/ , але відповідач листом за вих. №7.20-1/7.20-15-01/14/1493 від 24.052023р. відмовив у поверненні коштів з посиланням на те, що повернення коштів буде можливо за відповідною заявою виключно після зміни податкової адреси позивача на підконтрольну територію України / а.с. 27-28/, і саме ця відмова митного органу у поверненні коштів і стала підставою для звернення позивача до суду першої інстанції з цим адміністративним позовом за захистом свого порушеного права.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що фактично між сторонами відсутній спір щодо наявності/відсутності надмірно сплачених коштів, їх розміру, тощо, також між сторонами у справі відсутній спір щодо дотримання позивачем у справі положень Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, якій затверджено наказом Міністерства фінансів України №643 від 18.07.2017р. в частині дотримання строків звернення, форми заяви про повернення надміру сплачених митних платежів, а спірним питанням є те, що митний орган відмову у поверненні коштів фактично обґрунтовує тим, що підприємство має зареєстроване місцезнаходження на тимчасово окупованій території України, тому повернення коштів можливо лише після перереєстрації підприємства на територію України, що підконтрольна Україні, тоді як позивач, місцезнаходження якого є вул. Богдана Хмельницького,3, м. Василівка, Запорізька обл., вважає, що територія Василівської територіальної громади не була у встановленому порядку віднесена до тимчасово окупованих територій України, а відповідно відсутні підстави для відмови у поверненні коштів.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, врегульовано положеннями Конституції України, норми Митного кодексу України, а також Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, якій затверджено наказом Міністерства фінансів України №643 від 18.07.2017р. (далі Порядок №643).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №643, який визначає процедури під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині шостій статті 244, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, частині першій статті 9 глави V Додатка A до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), частині третій статті 11 глави II Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Згідно пункту 3 розділу ІІІ Порядку №643, у заяві зазначаються:

1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені;

2) причини виникнення такої суми коштів;

3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

4) напрям перерахування суми коштів:

на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів;

для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);

для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби;

на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);

для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету;

5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.

До заяви додаються:

документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені;

виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені;

документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку №643, у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.

Аналіз положень п. 8 розділу ІІІ Порядку №643 дає можливість зробити висновок, що нормами чинного на момент виникнення спірних відносин законодавства, передбачено наступні випадки за наявності яких митний орган має право відмовити у поверненні коштів, а саме:

- заявник не виконав вимог пунктів 1-3 розділу ІІІ Порядку №643;

- надав недостовірні дані;

- має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу),

і цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Під час розгляду справи відповідачем у справі не надано суду будь-яких належних доказів щодо наявності визначених п. 8 розділу ІІІ Порядку №643 підстав для повернення позивачу надміру сплачених сум митних платежів.

Щодо посилань відповідача під час розгляду цієї справи в частині обґрунтування правомірності відмови у поверненні позивачу надміру сплачених сум митних платежів на положення ч. 2, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України №1207-VII від 15.04.2014р., то ці посилання не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на те, що Василівську міську територіальну громаду Запорізької області (місцезнаходження позивача у справі) не поширювались положення ст. 13 вищезазначеного Закону, але Василівську міську територіальну громаду Запорізької області включено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Мінреінтеграції №309 від 22.12.2022р. ( зі змінами) / а.с. 29/, і під час розгляду справи не було надано доказів що позивач просив перевести кошти на тимчасово окуповану територію України.

Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та з огляду на наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини колегія суддів вважає, що у відповідача у даному випадку не було законодавчо встановлених підстав для відмови позивачу у формуванні висновку про повернення коштів, тому відмовляючи позивачу у підготовці висновків про повернення позивачу надмірно сплачених митний платежів відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, діяв не у спосіб, який встановлено чинним законодавством, що є підставою для визнання такої відмови протиправною, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог та постановив правильне рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі, і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 25.09.2023р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

Щодо вирішення судом першої інстанції питання розподілу понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та прийнятого судом першої інстанції з цього питання додаткового рішення від 17.10.2023р. у цій справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, використовуються:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішення питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями ст. 139 КАС України.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у адміністративному позові позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним під час розгляду справи судові витрати / а.с. 1-4/, також під час розгляду цієї справи судом першої інстанції позивач зазначав, що заява про розподіл судових витрат ним буде додана в порядку та строки визначені ст. 139 КАС України / а.с. 76-77/ і така заява була подана позивачем до суду першої інстанції за допомогою засобів поштового зв`язку 02.10.2023р./ а.с. 90-103 том 1/.

Разом з заявою про розподіл судових витрат позивачем було надано суду договір про надання правової допомоги №16/31102019 від 31.10.2019р., який укладено між позивачем та адвокатом Божко А.В., який і надавав відповідно до умов цього договору правничу допомогу позивачу під час розгляду цієї адміністративної справи, / а.с. 92-95/, на підтвердження обсягу та змісту наданої професійної правничої допомоги надано акт про надання адвокатських послуг від 29.03.2023р. до договору про надання правової допомоги №16/31102019 від 31.10.2019р. / а.с. 99/, рахунок / а.с. 97/ та платіжну інструкцію №2256 від 21.06.2023р. про сплату наданих послуг професійної правничої допомоги у розмірі 5000 грн. / а.с. 98/

Отже приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи складність справи, обсяг та зміст фактично наданих адвокатом послуг, факт задоволення судом першої інстанції заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі , колегія суддів вважає, що з урахуванням критерію співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, а також враховуючи, що договір про надання правничої (правової) допомоги №16/31102019 від 31.10.2019р. між позивачем та адвокатом є дійсним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, що належний розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачеві за розгляд справи в суді першої інстанції, становить 5000грн., і стягнув саме цю суму на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Враховуючи, що апеляційним судом під час розгляду цієї справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає необхідним додаткове рішення першої інстанції від 17.10.2023р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, а також до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Запорізької митниці - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2023р. та додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2023р. у справі №280/5805/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 11.01.2024р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов