Справа № 120/11942/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
01 листопада 2023 року на виконання ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 08.08.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо неврахування до стажу служби у поліції ОСОБА_1 періодів служби у Державній пенітенціарній службі України з 10.08.2007 року по 09.07.2010 рік та з 11.08.2010 року по 07.05.2018 рік;
- зобов`язати Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України врахувати до стажу служби у поліції ОСОБА_1 службу у Державній пенітенціарній службі України з 10.08.2007 року по 09.07.2010 рік та з 11.08.2010 року по 07.05.2018 рік;
- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції Украі`ни перерахувати грошове забезпечення ОСОБА_1 із врахуванням періодів служби у Державній пенітенціарній службі України з 10.08.2007 року по 09.07.2010 рік та з 11.08.2010 року по 07.05.2018 рік провести відповідні виплати з врахуванням вислуги років.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у період з 10.08.2007 по 07.05.2018 проходив службу в органах виконання покарань, які у різні періоди мали різні законодавчо закріплені назви, проте при перерахунку грошового забезпечення відповідач не зарахував йому вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції, яка дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.
Ухвалою суду від 15.11.2023 відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем 29.11.2023 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції слід застосовувати приписи ч.2 ст.78 Закону України "Про Національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу. У вказаному переліку служба в органах Державної кримінально-виконавчої та Державної пенітенціарної служби відсутня, тому спірний період не може бути зарахований позивачеві до стажу його служби в поліції. В обґрунтування вказаної позиції відповідач посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 19.11.2019 у справі № 520/903/19 та від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19.
07.12.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 10.08.2007 по 07.05.2018 проходив службу в органах виконання покарань, які у різні періоди мали різні законодавчо закріплені назви.
Так у період з 10.08.2007 по 09.07.2010 позивач проходив службу в Державному департаменті України з питань виконання покарань, а саме проходив навчання в Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань. Під час навчання позивачу, відповідно до наказу № 79 о/с від 09.07.2010, було присвоєно звання лейтенанта внутрішньої служби.
З 11.08.2010 по 07.05.2018 проходив службу в Дніпровському центрі підвищення кваліфікації персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, яка входить в систему Міністерства юстиції України.
Наказом начальника Дніпровського центру підвищення кваліфікації персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України № 37 о/с-18від 07.05.2018 майора внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено з посади начальника курсу стройової частини Дніпровського центру підвищення кваліфікації персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України з 07.05.2018 року за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Позивач 15.06.2023 звернувся до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України із заявою, якою просив здійснити перерахунок грошового забезпечення та зарахувати йому до стажу служби в поліції службу у Державній кримінально-виконавчій службі України.
Відповідач листом від 17.07.2023 №С-739/55/01-2023 повідомив, що - "... . Оскільки в період з 10.08.2007 до 11.08.2010 та з 11.08.2010 до 07.05.2018 Державна кримінально-виконавча служба України не входила до складу органів внутрішніх справ, вислуга років за вказаний період не зараховується до стажу служби в поліції. Згідно із Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року № 2713-ІУ на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Повідомляємо також, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» для призначення пенсії за вислугу років до вислуги років зараховується служба в Державній кримінально-виконавчій службі України. Станом на 17.07.2023 Ваш стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, складає 05 років 00 місяців 05 днів. Відповідно до додатка 11 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» Вам нараховано надбавку за стаж служби в розмірі 15 відсотків".
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 р. №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до частини другої статті 59 Закону №580-VIII час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Статтею 60 Закону №580-VIII встановлено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Приписами статті 78 Закону №580-VIII врегульоване питання стажу служби в поліції, відповідно до частини першої якої стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Згідно з частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Частинами третьою та четвертою статті 78 Закону № 580-VIII встановлено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
При цьому, ч.5 ст.23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 року №2713-IV передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
У попередніх редакціях ч.5 ст.23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.
Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.
Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.
Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Таким чином, на позивача, під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
Отже, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.
Таким чином, враховуючи тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, суд дійшов висновку, що стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі України має зараховуватись до стажу служби в поліції, що дає право, зокрема на встановлення надбавки за вислугу років.
При цьому, щодо посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 520/903/19 та від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, суд зазначає, що спір, який виник у вказаних справах, не є тотожним даному спору, оскільки у вказаних справах надавалася оцінка висновку Головного управління Національної поліції, про зарахування стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для визначення тривалості додаткових відпустки.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб", пунктом 2 визначено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, під час призначення пенсії згідно з пунктом а частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
Отже, визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 817/1269/16 та від 10.05.2019 року у справі № 823/1330/16.
Таким чином, період навчання позивача з 10.08.2007 по 09.07.2010 в Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань також підлягає врахуванню до стажу служби у поліції.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо неврахування позивачу до стажу служби у поліції період служби у Державній пенітенціарній службі України з 10.08.2007 року по 09.07.2010 рік та з 11.08.2010 року по 07.05.2018 рік, а тому з урахуванням вимог статті 245 КАС України з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне обтяжити відповідача обов`язком зарахувати до стажу служби в поліції вказані періоди.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати грошове забезпечення позивача з врахуванням до стажу служби у поліції періоду служби у Державній пенітенціарній службі України з 10.08.2007 року по 09.07.2010 рік та з 11.08.2010 року по 07.05.2018 рік, суд зазначає, що на день розгляду справи відсутнє рішення відповідача про зарахування до стажу служби в поліції позивача, наявної на момент переходу на службу у Національну поліцію України, вислуги років з 10.08.2007 року по 09.07.2010 рік та з 11.08.2010 року по 07.05.2018 рік у Державній пенітенціарній службі України, тому дана позовна вимога є передчасною та не підлягає задоволенню.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією від 30.07.2023 року № 7625.1.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 536,80 грн. підлягає стягненню з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо неврахування до стажу служби у поліції ОСОБА_1 період служби у Державній пенітенціарній службі України з 10.08.2007 року по 09.07.2010 рік та з 11.08.2010 року по 07.05.2018 рік.
Зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати до стажу служби у поліції ОСОБА_1 період служби у Державній пенітенціарній службі України з 10.08.2007 року по 09.07.2010 рік та з 11.08.2010 року по 07.05.2018 рік.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 грудня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков