Справа № 480/8062/23
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2024 року Справа № 480/8062/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8062/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,
У С Т А Н О В И В:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс" звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову №342809 від 14.07.2023.
Свої вимоги мотивує тим, що 16.06.2023 відділом державного нагляду (контролю) у Сумській області було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР023253, згідно якого інспектором було здійснено перевірку транспортного засобу марки "КАМАЗ НЕФАЗ", номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 .
В ході перевірки було встановлено наступне: при наданні послуг з перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної № 046570 від 16.06.2023 на момент перевірки відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, який передбачений п.3.3 НАКАЗУ МТЗУ № 385 від 24.06.2010 та відсутня картка водія до цифрового тахографа.
Склад правопорушення, за вчинення якого його притягнуто до відповідальності, у цьому випадку відсутній, оскільки диспозиція абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначає, що порушенням визнається перевезення вантажів за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону.
Тобто, з наведеного слідує, що під час зупинки транспортного засобу працівниками Державної служби України з безпеки на транспорті, останні першочергово повинні були встановити чи був обладнаний автомобіль "КАМАЗ НЕФАЗ", номерний знак НОМЕР_3 тахографом.
Всупереч зазначеному, не провівши перевірки, інспектор попросив надати для перевірки протокол про перевірку та адаптацію тахографа або карту водія для цифрового тахографа. При цьому не було звернуто увагу на те, що зупинений ТЗ не обладнаний: тахографом, а відтак водій просто фізично не може надати для ознайомлення зазначений протокол.
В той же час водій, неодноразово наголошував на тому, що в автомобілі відсутній тахограф, а тому може надати для перевірки індивідуальну контрольну книжку водія.
У відповідь на зазначене, інспектор відмовився перевіряти книжку, оскільки, на його думку, наявність вказаного документа не передбачена наказом МТЗУ № 385 від 24.06.2010.
Таким чином, наявність книжки водія на момент перевірки ТЗ виключає можливість притягнення перевізника за порушення вимог ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Крім того, позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнята всупереч ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" тому, що ТОВ "Альянс" здійснювало перевезення вантажу для власних потреб, а не задля здійснення послуг з перевезення вантажу на договірних умовах.
Оскільки ТОВ "Альянс" не являється автомобільним перевізником, останній не може бути суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Ухвалою суду від 03.08.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/8062/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Державна служба України з безпеки на транспорті з позовними вимогами не погодилась, у відзиві на позовну заяву зазачила, що в діях відповідача під час здійснення своїх владних управлінських функцій відсутні будь-які порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", Порядку здійснення державного контролю та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність державного органу з питань контролю на автомобільному транспорті. Оскаржувану постанову винесено обґрунтовано, за порушення, яке мало місце, та з дотриманням процедури, визначеної законодавством про автомобільний транспорт. Відтак, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
16.06.2023 відділом державного нагляду (контролю) у Сумській області було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР023253, згідно якого інспектором було здійснено перевірку транспортного засобу марки "КАМАЗ НЕФАЗ", номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 .
В ході перевірки було встановлено наступне: при наданні послуг з перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної № 046570 від 16.06.2023 на момент перевірки відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, який передбачений п.3.3 НАКАЗУ МТЗУ № 385 від 24.06.2010 та відсутня картка водія до цифрового тахографа.
14.07.2023 Державною службою України з безпеки на транспорті складено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 342809 та накладено на товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс" штраф у розмірі 17 000 грн відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
З наведеної дефініції вбачається, що перевізником є не лише ті особи, що здійснюють перевезення на договірній основі, а й ті, які, як позивач, здійснюють перевезення для власних потреб.
В силу статті 34 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до частини першої статті 39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Частиною восьмою статті 53 Закону № 2344-ІІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Приписами частини другої статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначені документи для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а саме: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.
Таким чином, Закон передбачає, що перелік документів, які мають бути надані до перевірки не є виключним та може визначатися й іншими нормативними актами.
Згідно зі статтею 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Так, згідно з пунктом 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 (далі - Положення № 340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.
Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Пунктом 6.1 Положення № 340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Таким чином, законодавством передбачено вимогу до облаштування повіреним тахографом будь-якого вантажного автомобіля, вагою понад 3.5 тонни.
При цьому, суд звертає увагу, що порядок такого облаштування передбачено законодавством лише для осіб, які надають послуги з перевезення (а не здійснюють його для власних потреб, як позивач).
Зокрема, пунктом 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі - Інструкція № 385) встановлено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Суд зазначає, що законодавством не передбачено іншого порядку повірки та адаптації тахографів, крім згаданого.
З викладеного вбачається, що законодавець, хоч і передбачив наявність відповідного обов`язку, проте не визначив процедури його дотримання для окремої категорії осіб, до якої відноситься і позивач (оскільки останній не надає послуг з перевезення).
Суд звертає увагу, що об`єктивною стороною правопорушення, за яке застосовано оскаржуваний штраф, визначено відсутність протоколу повірки та адаптації тахографа.
Оскільки порядок складення такого протоколу визначений нормативним актом, який не розповсюджує свою дію на позивача, то він не мав законної можливості виконати свій обов`язок.
Застосовуючи наведені висновки у справі, що розглядається, суд вважає, що позивач був позбавлений можливості належним чином виконати свій обов`язок, внаслідок недостатньої якості законодавства. Це, на переконання суду, позбавляє державу права притягати особу до відповідальності за невиконання відповідного обов`язку.
Крім того, відповідно до п. 1.4 Інструкції контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Відповідно до п.2.2 інструкції - пункти сервісу тахографів (ПСТ) установлюють тахографи на транспортні засоби, що перебувають в експлуатації, та виконують роботи з технічного обслуговування тахографів згідно із замовленнями перевізників відповідно до вимог ЄУТР, а також виробників тахографів та транспортних засобів.
Керуючись п.2.7 інструкції - за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1. ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.
Відповідно до п.3.3 інструкції - водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Керуючись п.3.5 інструкції - перевізники:
- забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);
- зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;
- аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Як зазначає позивач у своєму позові, водій, неодноразово наголошував на тому, що в автомобілі відсутній тахограф, а тому може надати для перевірки індивідуальну контрольну книжку водія.
Факт того, що на момент зупинки ТЗ у водія була у наявності індивідуальна контрольна книжка водія, підтверджується наступними документами, які містяться в матеріалах справи, а саме: наказ № 4/1 від 01 листопада 2021 року, журнал обліку книжок водія, пояснення водія, індивідуальна контрольна книжка водія.
Таким чином, наявність книжки водія на момент перевірки ТЗ виключає можливість притягнення перевізника за порушення вимог ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №342809 не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги про її скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684,00 грн., сплачений при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (відділ Державного нагляду (контролю) у Сумській області) № 342809 від 14.07.2023.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" в рахунок повернення судового збору 2684 гривень.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик