Справа № 420/24625/23
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Дробченко К.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ) про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі додаткової винагороди та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ) про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі додаткової винагороди та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого та перебуванням у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у розмірі 100 000, 00 гривень в розрахунку на місяць пропопорційно такого перебування за грудень 2022р, січень 2023р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 р., червень 2023 р.;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого та перебуванням у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у розмірі 100 000, 00 гривень в розрахунку на місяць пропопорційно такого перебування за грудень 2022р, січень 2023р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 р., червень 2023 р.;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному обсязі за травень 2023 р. та червень 2023 р.;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному обсязі за травень 2023 р. та червень 2023 р.

Ухвалою від 15.09.2023 року Одеським окружним адміністративним судом позовну заяву залишено без руху

На виконання ухвали 19.09.2023 представником позивача було надано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 25.09.2023 р. Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач в період з 05.03.2022 року по 27.05.2022 року брав участь у бойових діях, перебуваючи в районах Одеської, Миколаївської, Херсонської областей. 27 травня позивач під час виконання бойових завдань із зіхисту Батьківщини отримав поранення, відповідно до довідки про обставини травми (порушення, контузії, каліцтва) вих № 185 від 25.01.2023р., з того часу по 12 червня 2023 р. перебував на лікуванні і Військовому медичному центрі Південного регіону та у Військовій частині НОМЕР_3 . Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13 червня 2023 року № 156 звільнено наказом від 13.06.2023р № 88-РС у відставку з виключенням з військового обліку, з 13.06.2023р. виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 ., проте, на думку позивача, йому протиправно не виплачено у повному розмірі грошове забезпечення при звільненні.

Відповідача своїм правом на подання відзиву не скористався, ухвалу про відкриття провадження у справі одержав 03.10.2023 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштову повідомлення про вручення поштового відправлення.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на протиправну бездіяльність відповідача, щодо не прийняття наказів про нарахування та виплату йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 в сумі 100000, 00 грн. щомісячно.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, та №58/2023 від 06.02.2023 строк дії воєнного часу продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Вказана Постанова №168 у спірному періоді мала декілька редакцій, щодо предмету спору.

Зі змісту Постанови №168 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) суд вбачає, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

Отже, сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн.

З матеріалів справи судом вбачається, що 13.06.2023 року командиром Військової частини НОМЕР_2 видано наказ № 156, згідно якого старшого сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командира 2 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 13 червня 2023 року №88-РС в відставку за пунктом «б» пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) вважати таким, що 13 червня 2023 року справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 13 червня 2023 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Видати відповідні атестати. (а.с. 17).

В матеріалах справи також наявний грошовий атестат позивача від 07 липня 2023 р. № 161(а.с. 18-19).

Безпосередня участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у період з 25.02.2022 по 27.05.2022 року підтверджується довідкою за підписом командира вч НОМЕР_2 від 10.03.2023р. № 374 (а.с. 20).

Згідно довідкою про обставини травми (порушення, контузії, каліцтва) від 25.01.2023р. № 185 старший сержант ОСОБА_1 27 травня 2022 року одержав: ВТ (27.05.2022) вогнепальні множинні осколкові сліпі поранення м`яких тканин обличчя, правого та лівого плеча, обох гомілок, лівого стегна та лівої кісті. Вогнепальне кульове наскрізне поранення (27.05.2022) н/З правового передбліччя з вогнепальним переломом обох кісток правого передпліччя із наявністю сторонніх тіл. ЗЧМТ, струс ГМ у вигляді стійкого вираженого цефалгічного, вертигінозного та гіпертензійно-лікворного синдромів. Дисцикуляторна енцефалопатія ІІ стадії, вестибуло-атактичного синдрому, вегетативно-судинної нестійкості з важкими симпато-адреналовими кризами, неврастенічними проявами. (а.с. 21)

Згідно виписки з акта огляду МСЕК (до довідки 12 ААГ № 237566) встановлено діагноз МСЕК: наслідки мінно-вибухової травми /27.05.2022/… (а.с. 22).

Згідно довідки від 05.09.2022р. № 3814, виданої Військово-медичним Клінічним центром Південного регіону Міністерства оборони України, військово-лікарською комісією, травма, одержана ОСОБА_1 згідно наказу МОЗ № 370 тяжка, пов`язана з Захистом Батьківщини. (а.с. 23).

Відповідно до довідки від 05.10.2022р. № 4697, виданої Військово-медичним Клінічним центром Південного регіону Міністерства оборони України, Гарнізонною військово-лікарською комісією, поранення, одержане позивачем, відноситься згідно наказу МОЗ № 370 до тяжких, пов`язане з захистом Батьківщини (а.с. 24).

Згідно довідки від 10.01.2023 року № 37, виданої Військовою частиною НОМЕР_3 Міністерства оборони України, військово-лікарською комісією, у ОСОБА_1 наслідки важкої мінно-вибухової травми, травма тяжкого ступеню (а.с. 25).

Окрім того, згідно довідки від 04.11.2022 № 5722, виданої Військово-медичним Клінічним центром Південного регіону Міністерства оборони України, Гарнізонною військово-лікарською комісією, поранення, одержане ОСОБА_1 , повАязане з захистом Батьківщини, відноситься до тяжких травм, потребує відпустки (а.с. 26).

Довідкою від 08.12.2022 року, виданою ВЧ НОМЕР_3 підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з вибуховою травмою (а.с. 27).

Довідкою від 07.03.2023р. № 113, виданою НОМЕР_5 , підтверджено, що позивач перебував на лікуванні в інших закладах: ВМКЦ ПР з 08.05.2022 по 22.07.2022; вч НОМЕР_3 з 07.12.2022 по 24.01.2023, на лікуванні в вч НОМЕР_3 з 27.01.2023 за наслідками перенесеної вибухової травми (а.с. 28).

Згідно довідки від 10.04.2023 № 1186/685, виданої НОМЕР_5 , ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у вч НОМЕР_3 з 27.01.2023 року по 10.04.2023. За станом здоров`я хворий потребує у подальшому реабілітації (а.с. 29).

Відповідно до наявного в матеріалах справи Виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 676, ОСОБА_1 з 12.04.23 по 15.05.23 перебував на стаціонарному лікуванні у вч НОМЕР_3 (а.с. 30-34).

Відтак, матеріалами справи підтверджено, а протилежного не доведено відповідачем, що позивач за наслідками отриманого тяжкого поранення під час захисту Батьківщини, у спірному періоді перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах Міністерства оборони України.

При цьому позивач звертався до відповідача неодноразово з вимогами про здійснення виплат (а.с. 41-45). За наслідками розгляду відповідних звернень відповідач надав відповідь від 31.08.2023 року № 1537, зміст якої зводиться до формального посилання на постанову КМУ від 28.02.2022 № 168, є формальною відмовою з посиланням на те, що позивача наказом вч 4210 № 144-РС від 19.12.2022 року виведено в розпорядження командира (довготривале лікування), а перебування на лікуванні виключається із загального періоду перебування в розпорядженні (а.с. 46-47).

Суд наголошує, що відповідно до п. 1-2. Постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії

Таким чином, виходячи із вищевикладеного та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивач, зокрема, має право на отримання спірної додаткової винагороди у збільшеному розмірі, визначеному Постановою №168, з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а також під час лікування.

Натомість розмір нарахованої та виплаченої позивачу додаткової винагороди не відповідає сумі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі позивача таких діях та заходах та під час лікування, про що зазначалося судом вище.

Відтак суд, з метою відновлення порушеного права позивача на отримання належного розміру додаткової винагороди вважає за необхідне позовну заяву задовольнити.

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ) про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі додаткової винагороди та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого та перебуванням у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у розмірі 100 000, 00 гривень в розрахунку на місяць пропопорційно такого перебування за грудень 2022р, січень 2023р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 р., червень 2023 р.;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого та перебуванням у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у розмірі 100 000, 00 гривень в розрахунку на місяць пропопорційно такого перебування за грудень 2022р, січень 2023р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 р., червень 2023 р.;

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному обсязі за травень 2023 р. та червень 2023 р.;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі за травень 2023 р. та червень 2023 р.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.01.2024 р.

Суддя О.М. Тарасишина