Справа № 200/6121/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Справа№200/6121/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення компенсації ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб у розмірі 5510,50 грн. з нарахованої індексації грошового забезпечення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року у справі № 200/8298/21;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити компенсацію ОСОБА_1 грошову компенсацію податку з доходів фізичних осіб у розмірі 5510,50 грн. з нарахованої індексації грошового забезпечення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року у справі № 200/8298/21.

В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року у справі № 200/8298/21 відповідачем було здійснено виплату індексації грошового забезпечення у розмірі 24644,20 грн., однак в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу" від 15.01.2004 року № 44 податок з доходів фізичних осіб у розмірі 18% від нарахованої суми, що становить 5510,50 грн., не був компенсований позивачу.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо непроведення компенсації податку з доходів фізичних осіб у сумі 5510,50 грн. з нарахованої індексації грошового забезпечення протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на позов відповідач вказує, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року у справі № 200/8298/21 відповідачем здійснено нарахування та виплату позивачу грошових коштів у сумі 24644,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 29.05.2023 року № 3818.

Посилаючись на положення підпункту 3 підпункту 2.1.1.2. підпункту 2.1.1. пункту 2.1. глави 2 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, яка була затверджена наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 року № 333, відповідач у відзиві зазначає, що відшкодування податку на доходи фізичних осіб, який утримується з грошового забезпечення, здійснюється у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби.

Водночас, позивач виключений зі списків особового складу з 03.10.2018 року та не є військовослужбовцем НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), внаслідок чого підстав для відшкодування йому податку на доходи фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, немає.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/6121/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_3 ), РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого 13.02.2018 року, позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, що встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

У період з 13.09.2017 року по 03.10.2018 року позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .

03.10.2018 року наказом начальника Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 258-ос позивача виключено зі списків особового складу Регіонального управління та всіх видів забезпечення.

Вважаючи, що при проходженні військової служби нарахування та виплата індексації грошового забезпечення здійснювались відповідачем неналежним чином та не у повному обсязі, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року у справі № 200/8298/21 вказаний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 13.09.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року в якості місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), та щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 03.10.2018 року з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 13.09.2017 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року в якості як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), та здійснити позивачу перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 03.10.2018 року з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем здійснено нарахування та виплату позивачу грошових коштів у сумі 24644,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 29.05.2023 року № 3818 на відповідну суму.

Згідно з довідкою-розрахунком від 04.10.2023 року № 708, яка складена відповідачем, нарахована на виконання рішення суду у справі № 200/8298/21 сума індексації становить 30613,91 грн., утримано військовий збір у розмірі 459,21 грн. та податок на доходи фізичних осіб у розмірі 5510,50 грн., до отримання - 24644,20 грн.

Відомостей про виплату на користь позивача компенсації податку з доходів фізичних осіб з нарахованої індексації грошового забезпечення зазначена довідка не містить.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються пільги, гарантії та компенсації, передбачені законом.

Положеннями частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05.10.2000 року № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-III) установлено, що індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби регламентовано Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (далі - Порядок № 44).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

За пунктом 3 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують, зокрема, військовослужбовців, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським, особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що грошова компенсація за утриманий податок з доходів фізичних осіб із грошового забезпечення в період проходження військової служби виплачується як особам, що мають статус військовослужбовця, так і військовослужбовцям, які були звільнені з військової служби.

З огляду на таке, доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати грошового забезпечення останній втратив статус військовослужбовця, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошового забезпечення при звільненні у повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена позивачу одночасно з виплатою йому грошового забезпечення за наявності статусу військовослужбовця.

При виборі та застосуванні норм права судом врахована правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 29.07.2020 року у справі № 814/142/17.

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати ним понесено не було, отже, відшкодуванню вони не підлягають.

Керуючись положеннями Конституції України, Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення компенсації ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб у розмірі 5510,50 грн. з нарахованої індексації грошового забезпечення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року у справі № 200/8298/21.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) здійснити компенсацію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію податку з доходів фізичних осіб у розмірі 5510,50 грн. з нарахованої індексації грошового забезпечення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року у справі № 200/8298/21.

Повне судове рішення складене 11 січня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч