Справа № 440/18056/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/18056/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просила:

визнати протиправними дії ГУПФ України в Полтавській області щодо відмови у призначенні їй з 12.05.2023 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн на підставі постанови КМУ від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб";

зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 з 12.05.2023 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн на підставі постанови КМУ від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що вона є пенсіонером, перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зазначила, що відповідач безпідставно припинив нарахування та виплату щомісячної доплати до її пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (надалі - постанова №713), чим порушив право позивача на належний соціальний захист.

2. Позиція відповідача.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у цій справі отримав 15.12.2023, однак правом на подання відзиву на позов не скористався.

За змістом частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

А відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Обставини справи

Позивач є пенсіонером, з 12.05.2023 отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ) та перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області.

При призначенні ОСОБА_1 пенсійної виплати з 12.05.2023 встановлено щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбачену постановою №713 /а.с. 10/.

Однак у вересні 2023 року відповідач на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 у справі №440/9395/23 провів перерахунок пенсії позивача з 12.05.2023, виходячи з грошового забезпечення годувальника, визначеного станом на 05.03.2019, внаслідок чого основний розмір її пенсії склав 8004,87 грн /а.с. 11/.

З 01.10.2023 позивачу розпочато виплату пенсії у щомісячному розмірі 8004,87 грн та на цій підставі припинено нарахування й виплату щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою №713.

Звернення позивача щодо продовження нарахування й виплати спірної доплати відповідач залишив без задоволення /а.с. 8-9/.

На цій підставі позивач звернулась до суду за захистом порушеного права.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

14.07.2021 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №713, пунктом 1 якої установлено з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (...) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

Особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 р. (...), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Пунктом 3 постанови №713 доручено Пенсійному фонду України забезпечити встановлення з 1 липня 2021 р. виплат, передбачених пунктами 1 і 2 цієї постанови, за матеріалами пенсійних справ.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом цього спору є правовідносини щодо наявності підстав для нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої постановою №713.

Так, постановою №713 встановлено, зокрема, для осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ до 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, при цьому обумовлено, що вказана доплата не виплачується у разі коли пенсія переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень.

Відповідач, відмовляючи позивачу у поновленні нарахування та виплати зазначеної доплати, виходив з того, що внаслідок перерахунку пенсії позивача, проведеного на виконання судового рішення, розмір її пенсійної виплати збільшився на понад 2000,00 грн, що виключає необхідність подальшого встановлення спірної доплати. У такому випадку щомісячна доплата встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Однак суд не погоджується з наведеними доводами пенсійного органу, оскільки перерахунок пенсії позивача з 12.05.2023, хоча й проведений календарно після 01.03.2018, однак фактично стосується поновлення права позивача на належне соціальне забезпечення з огляду на їх порушення пенсійним органом та не пов`язаний з підвищенням розміру грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію.

Так, проведений у вересні 2023 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі судового рішення у справі №440/9395/23 пов`язаний з тим, що відповідач при призначенні 12.05.2023 пенсії в разі втрати годувальника безпідставно врахував грошове забезпечення станом на 01.03.2018, а не на 05.03.2019.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2018 у справі №552/3407/17 дійшов висновку, що під "підвищенням пенсії" розуміється тільки таке збільшення суми нарахування, яке здійснюється відповідно до законодавства, тобто випадки, коли пенсія була неправомірно недонарахована і в подальшому на підставі рішення суду нарахована в належному обсязі, не належать до "підвищення пенсії".

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постановах від 23.11.2018 у справі №490/5076/16-а, від 31.07.2019 у справі №681/1173/16-а, від 19.02.2020 у справі №686/9748/16-а, від 24.02.2021 у справі №398/402/17 та врахована судом у ході розгляду цієї справи на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

До того ж, у силу статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі №520/2098/19 дійшла висновку, що з урахуванням вимог статті 7 КАС, а також того, що Верховний Суд постановою від 12.11.2019 у справі №826/3858/18 встановив, що пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 порядку №45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Уряду України повинні застосовувати Закон №2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом).

Тож суд враховує, що вчинений у вересні 2023 року перерахунок пенсії позивача з 12.05.2023, проведенням якого відповідач обумовлює втрату ОСОБА_1 з 01.10.2023 права на отримання щомісячної доплати, передбаченої постановою №713, пов`язаний з відновленням права позивача на належне пенсійне забезпечення з огляду на визнання нечинними та скасування у судовому порядку пунктів 1, 2 постанови №103.

Тобто такий перерахунок не пов`язаний зі зміною нормативно-правового регулювання порядку визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців та прирівняних до них осіб, з якого позивач має право на обчислення пенсійної виплати.

Водночас перерахунок пенсій, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 постанови №713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме - зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах.

Такий висновок щодо застосування приписів постанови №713 наведений у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №420/2473/22, від 02.03.2023 у справі №600/870/22-а, від 04.04.2023 у справі №380/25987/21, від 01.05.2023 у справі №300/2963/22, від 08.08.2023 у справі №580/245/22, від 29.08.2023 у справі №440/733/22, від 12.09.2023 у справі №580/5107/22, від 17.10.2023 у справі №620/7288/22, у справі №160/13624/22, від 21.11.2023 у справі №300/5426/22, від 19.12.2023 у справі №380/13249/22 та ін.

Таким чином, оскільки проведений у вересні 2023 року на виконання судового рішення у справі №440/9395/23 перерахунок пенсії позивача не пов`язаний зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то вона має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови №713 поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018.

Отже пенсійний орган безпідставно припинив нарахування та виплату позивачу з 01.10.2023 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої постановою №713.

Разом з цим, за період з 12.05.2023 по 30.09.2023 відповідна доплата позивачу нарахована та фактично виплачена у складі пенсійної виплати, внаслідок чого підстав для задоволення позову в цій частині немає.

За наведених обставин, з метою гарантування позивачу ефективного способу захисту порушених прав, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії ГУПФ України в Полтавській області щодо припинення нарахування та виплати позивачу з 01.10.2023 щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою №713, зобов`язавши відповідача відновити нарахування та виплату позивачу з 01.10.2023 щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою №713, у розмірі 2000,00 грн.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 14, 15/.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправні дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачу щомісячної доплати до пенсії без наявних на те законних підстав, а позов носив немайновий характер, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати позивача у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.10.2023 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.10.2023 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 13967927; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба