Справа № 140/3588/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3588/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 22.11.2016 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом.

Позивач, маючи страховий стаж 51 рік 04 місяці 16 днів, з яких 15 років підземного пільгового, звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про проведення перерахунку та виплати пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI (далі Закон № 345-VI).

ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення від 04.01.2023 № 64 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким відмовило в перерахунку пенсії, оскільки недостатньо страхового стажу.

Позивач вважає таке рішення неправомірним з огляду на те, що повний страховий стаж позивача (в т. ч. навчання, служба в армії, період інвалідності у зв`язку із нещасним випадком) складає 51 рік 4 місяці 16 днів, що є достатнім для призначення такої пенсії.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 64 від 04.01.2023 про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком та виплату пенсії відповідно до Закону № 345-VI, та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до пільгового підземного стажу періоди з 01.09.2002 по 18.01.2006 навчання за фахом по професії електрослюсар підземний, машиніст підземних установок в Нововолинському вищому професійному училищі, з 27.04.2006 по 02.04.2007 військова служба, з 23.01.2008 по 02.04.2008 навчання за фахом курси по підготовці гірників очисного забою при Нововолинському вищому професійному училищі, з 26.11.2016 по 30.12.2022 період інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійне захворювання, та здійснити перерахунок та виплачувати пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 30.12.2022 відповідно до Закону № 345-VI.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 28).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 35-36) відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення, оскільки страховий стаж ОСОБА_1 складає 22 роки 06 місяців 12 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 09 років, що є недостатнім для переведення з пенсії по інвалідності внаслідок каліцтва на пенсію по інвалідності в розмірі за віком з урахуванням норм статті 8 Закону № 345-VI.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 61-62) відповідач ГУ ПФУ у Волинській області позов також не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що у позивача відсутній необхідний стаж для перерахунку пенсії.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22.11.2016 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії по інвалідності ІІІ групи, внаслідок трудового каліцтва відповідно до статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), що підтверджується витягом з пенсійної справи (а. с. 18).

30.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу та заробітної плати, відповідно до вимог Закону № 345-VI у розмірі пенсії за віком (а. с. 48).

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відсутній страховий стаж 35 років (а. с. 43).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно із статтею 33 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Як передбачено абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Отже, право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком мають, зокрема, непрацюючі чоловіки, яким встановлено ІІІ групу інвалідності і страховий стаж яких становить 35 років.

Водночас, абзацом третім частини першої статті 28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Як вбачається, спір між сторонами виник у зв`язку з відмовою в переведенні на пенсію по інвалідності в розмірі за віком, оскільки відсутній страховий стаж 35 років при наявному 22 роки 06 місяців 12 днів, а також не зарахування до пільгового стажу періодів навчання, служба в армії та інвалідності у зв`язку із нещасним випадком.

Так, згідно з абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З трудової книжки ОСОБА_1 (запис № 7) вбачається, що 13.04.2006 позивача було звільнено з посади електрослюсара підземного 3-го розряду з повним робочим днем під землею у зв`язку із призовом до армії (а. с. 8 зворот), а відтак, наявні правові та фактичні підстави для зарахування періоду військової служби з 27.04.2006 по 02.04.2007 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Записами № 10 та № 11 трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджено, що позивач ОСОБА_1 в період з 22.01.2008 по 02.04.2008 проходив курси по підготовці гірників очисного забою при Нововолинському ВПУ, після закінчення яких одразу був переведений гірником очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем під землею (а. с. 8 зворот), а тому зазначений період підвищення кваліфікації позивача необхідно зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно із частиною першою статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Отже, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. При цьому період навчання може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільговій основі і прирівнюється до роботи, яка слідувала після навчання, за умови того, що після закінчення відповідного навчального закладу особа влаштовується на роботу саме за набутою професією (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.07.2019 у справі № 426/17400/16-а, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17, від 05.11.2020 у справі № 681/1567/17, від 11.07.2022 у справі № 160/6695/21).

З диплому серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.09.2002 по 18.01.2006 навчався в Нововолинському вищому професійному училищі і здобув професію «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок» (а. с. 10, 10 зворот), відповідно до запису № 6 трудової книжки з 01.02.2006 прийнятий на роботу у ВП «шахта № 9 НВ» ДП «Волиньвугілля» електрослюсарем підземним 3-го розряду з повним робочим днем під землею (а. с. 8 зворот).

Враховуючи, що перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, тому час навчання позивача 01.09.2002 по 18.01.2006 в Нововолинському вищому професійному училищі за професією «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок» також підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва/професійного захворювання з 01.11.2017 згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААА № 393637 на період з 22.11.2016 по 30.11.2019, що підтверджується витягом з пенсійної справи (а. с. 18). Відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААВ № 500515 на повторному огляді 16.11.2021 встановлено 3 групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва на строк до 01.12.2023 (а. с. 14).

Згідно із статтею 14 Закону № 1788-XII працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

У відповідності до частини четвертої статті 9 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-ХІІ час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом. Згідно частиною п`ятої статті 56 Закону № 1788-XII час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Такий же порядок зарахування часу перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання передбачений пунктом четвертим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якої час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Отже, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону № 1788-XII.

Період знаходження позивача на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 26.11.2016 на день звернення по 30.12.2022 (а. с. 66), складає 06 років 01 місяць 05 днів, та за статтею 14 Закону № 1788-XII зараховується до пільгового стажу з урахуванням кратності, оскільки ті гарантії, які передбачені чинним законодавством при застосуванні пільгового трудового стажу, залишаються за особою, яка обіймала відповідні посади передбачені Списком № 1, до того, як відбулося трудове каліцтво або професійне захворювання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.12.2019 року у справі № 185/8991/16-а).

Пунктом 6 частини четвертої статі 10 Закону № 345-VI внесені зміни до Закону № 1058-IV, доповнено частину першу статті 24 Закону № 1058-IV абзацом четвертим такого змісту: «Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах».

Згідно з висновком, сформованим Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 у справі № 392/17/17, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону № 1788-XII.

Оскільки позивач отримав трудове каліцтво, через яке не мав можливості фактично працювати, тому суд дійшов висновку, що періоди інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 26.11.2016 по день звернення позивача до відповідача 30.12.2022 повинні бути зараховані до пільгового стажу.

З урахуванням спірних періодів поряд із страховим стажем позивача, який відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку є безспірним (51 рік 4 місяці 16 днів) (а. с. 20), виконується умова щодо страхового стажу не менше 35 років для призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Суд наголошує, що для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року (стаття 8 Закону № 345-VI). За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (абзац десятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії рішенням № 64 від 04.01.2023, яке було прийняте ГУ ПФУ в Донецькій області відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, за принципом екстериторіальності.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, на підставі наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 64 від 04.01.2023 підлягають до задоволення.

Крім того, оскільки за приписами Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому, на думку суду, належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ у Волинській області, якого, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, необхідно зобов`язати здійснити позивачу з 30.12.2022 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності (з урахуванням виплачених сум) в розмірі пенсії за віком, враховуючи положення Закону № 1058-IV та статті 8 Закону № 345-VI, зарахувавши до пільгового стажу періоди з 01.09.2002 по 18.01.2006 навчання в Нововолинському вищому професійному училищі, з 27.04.2006 по 02.04.2007 військової служби, з 23.01.2008 по 02.04.2008 навчання на курсах при Нововолинському вищому професійному училищі та з 26.11.2016 по 30.12.2022 період інвалідності.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн, сплачений квитанцією від 28.02.2023 (а. с. 6, 27). На думку суду, судові витрати необхідно стягнути саме з ГУ ПФУ в Донецькій області, оскаржуваним рішенням якого були порушені права позивача.

При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, суд застосовує такі приписи статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

ОСОБА_1 , на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, подав договір про надання правничої допомоги від 13.02.2023, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Свередюк Ю.А. (а. с.22), квитанцію до прибуткового касового ордера від 28.02.2023 № 8 про сплату коштів в сумі 5000,00 грн (а. с. 21а).

Згідно із пунктом 3.1 вказаного договору фіксований розмір гонорару встановлюється для вчинення окремої дії на виконання договору: написання адвокатського запиту 100 грн; написання заяви по суті справи (зокрема позовна заява, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, кожна дія окремо) 5000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач ГУ ПФУ у Волинській області вказав, що заявлена сума за надання правової допомоги є надмірною та неспівмірною наданим адвокатом послуг.

На думку суду, застосовуючи критерії, визначені частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України (зокрема, складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження; час, який об`єктивно необхідно було витратити на підготовку позовної заяви; обсяг наданих адвокатом послуг), зважаючи на заперечення представника відповідача, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в загальному розмірі 3573,60 грн (з них: судовий збір в сумі 1073,60 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » № 64 від 04 січня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) з 30 грудня 2022 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, враховуючи положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI, зарахувавши до пільгового стажу періоди з 01 вересня 2002 року по 18 січня 2006 року навчання в Нововолинському вищому професійному училищі, з 27 квітня 2006 року по 02 квітня 2007 військової служби, з 23 січня 2008 року по 02 квітня 2008 року навчання на курсах при Нововолинському вищому професійному училищі та з 26 листопада 2016 року по 30 грудня 2022 року період інвалідності.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3, ідентифікаційний код 13486010) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати в загальному розмірі 3573 гривні 60 копійок (три тисячі п`ятсот сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх