Справа № 161/20212/23
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/18/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого - судді Рудської С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

17.11.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 07.11.2023 року поліцейським взводу № 2 роти № 4 БУПП у Волинській обл. ДПП сержантом поліції Жуковим Ю.О. було винесено щодо неї постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1230379, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП (далі - постанова). Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування з огляду на наступне. Вказує, що 07.11.2023 року близько 23:15, коли вона повернулася додому, її чоловік ОСОБА_2 вчинив конфлікт, у ході якого наніс їй удар по голові. Після цього, останній відібрав у неї мобільний телефон, аби унеможливити виклик працівників поліції, оскільки раніше між ними траплялися подібні випадки, за наслідками яких щодо ОСОБА_2 складалися адміністративні матеріали. Як наслідок, вона звернулася до сусіда за допомогою та з його мобільного телефону зателефонувала на службу «102». Натомість, працівники поліції, які прибули на виклик не з`ясували усі обставини події та не здобувши будь-яких відповідних доказів за фактом вчинення щодо неї домашнього насильства, інкримінували їй завідомо неправдиве повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення. Враховуючи наведене, просить суд скасувати оскаржувану постанову та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2023 року було відкрито провадження у справи, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та на підставі наявних матеріалів у справі (а.с. 19).

04.12.2023 року від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив на вищевказаний адміністративний позов, В обгрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначає, що 07.11.2023 року о 23:27, позивачка звернулася на службу «102» та повідомила, що її чоловік перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив щодо неї фізичне насильство та забрав її сім-карту. Прибувши на виклик працівники поліції в ході спілкування із ОСОБА_1 встановили, що будь-які тілесні ушкодження у неї відсутні. Крім того, двері квартири відкрив чоловік останньої, який поводився цілком адекватно та будь-які ознаки сп`яніння у нього були відсутні. Надалі, поліцейськими було проведено розмову з ОСОБА_2 , а також із їх спільними із позивачкою дітьми та достовірно встановлено, що будь-який факт вчинення щодо ОСОБА_1 місця не мав. Як наслідок, дії позивачки були кваліфіковані за ознаками ст. 183 КУпАП, у зв`язку з чим відносно неї винесено оскаржувану постанову. Вважає, що дії працівників поліції в повній мірі відповідали нормам матеріального та процесуального права, а тому у задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с. 23-26).

Вищевказаний відзив разом із долученими до нього додатками були вручені стороні позивача 28.12.2023 року (а.с. 34-42), однак своїм правом щодо подання відповіді на відзив остання не скористалася.

З огляду на те, що на момент винесення даного судового рішення для сторони позивача скінчилися терміни подання відповіді на відзив, ОСОБА_1 та її представник із клопотанням про продовження такого строку не зверталися, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.11.2023 року поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП у Волинській обл. ДПП сержантом поліції Жуковим Ю.О. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1230379, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови слідує, що 07.11.2023 року о 23:28, ОСОБА_1 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила виклик на спецлінію «102» та повідомила, що її чоловік у стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство фізичного характеру, хоча даного факту не було (а.с. 7).

Диспозицією ст. 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови стороною відповідача було надано відеозапис із нагрудного відеореєстратора поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП у Волинській обл. ДПП сержанта поліції Жукова Ю.О., а також електронний рапорт щодо реєстрації повідомлення, яке надійшло на спецлінію «102» від ОСОБА_1 .

Із електронного рапорту слідує, що 07.11.2023 року о 23:27, на спецлінію «102» надійшло повідомлення від позивачки, в якому остання стверджувала, що 07.11.2023 року о 23:26, за адресою: АДРЕСА_2 , її чоловік ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство фізичного характеру та забрав її сім-карту (а.с. 30).

Натомість, на відеозаписі із нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано наступні обставини: «Прибувши на місце події працівники поліції разом із ОСОБА_1 прослідували до її житла, в якому перебував ОСОБА_2 та їх двоє спільних неповнолітніх дітей. В ході опрацювання виклику працівниками поліції було достовірно встановлено, що ОСОБА_1 перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Факт вживання алкоголю за 4 години до події позивачка підтвердила особисто. У свою чергу, ОСОБА_2 будь-яких ознак алкогольного сп`яніння не мав, а також поводив себе стримано та цілком адекватно. Працівники поліції з`ясували, що факт вчинення домашнього насильства місця не мав, між позивачкою та її чоловіком виникла звичайна побутова суперечка. Крім того, ізолювавшись від останніх, поліцейський без стороннього впливу та тиску будь-кого із батьків, опитав спільних неповнолітніх дітей сторін, які пояснили, що їх мати часто зловживає алкогольними напоями та вкрай мало часу проводить разом з ними, а вихованням та доглядом фактично займається батько. Діти також ствердили, що перед приїздом поліцейських ОСОБА_2 жодних неправомірних дій, які стали підстави звернення позивачки на спецлінію «102», не вчиняв. У свою чергу, ОСОБА_2 пояснив, що в минулому був випадок, коли його дружина викликала працівників поліції та щодо нього складено адміністративні матеріали за вчинення правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 173-2 КУпАП, а також винесено обмежувальний припис, через що він був позбавлений можливості користуватися житлом протягом 10 діб. Відтак, ОСОБА_1 , на його переконання, викликала екіпаж поліції з метою повторного складення щодо нього відповідного роду адміністративних матеріалів, хоча передумов для цього не було. Останній також зазначив, що його дружина веде асоціальний спосіб життя та вдається до маніпуляції фактами, оскільки його зауваження та критику не бажає сприймати. За наслідками встановлених обставин, працівники поліції прийшли до висновку, що повідомлені ОСОБА_1 на спецлінії «102» події місця не мали, а тому кваліфікували її дії як завідомо неправдивий виклик. Надалі, позивачці було повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо неї за ст. 183 КУпАП, роз`яснено її процесуальні права та забезпечено можливість їй реалізувати. ОСОБА_1 не виявила бажання заявити будь-яке клопотання, а тому працівник поліції оголосив своє рішення, про притягнення останньої до адміністративної відповідальності.».

Суд вважає доведеним, що виклик ОСОБА_1 працівників поліції за ознаками вчинення щодо неї домашнього насильства відбувся попри те, що таких подій не відбулося.

Із наведеного слідує, що при здійсненні провадження відносно позивачки за ст. 183 КУпАП, поліцейським у повному обсязі було з`ясовано, а відтак й враховано усі обставини справи, а доводи сторони позивача про зворотне є надуманими.

Крім того, вищевказане свідчить про повну відповідність дій поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП у Волинській обл. ДПП сержанта поліції Жукова Ю.О. нормам матеріального та процесуального права при розгляді щодо ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Оскільки позивачу у задоволені позову відмовлено, судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 139 КАС України слід залишити за ним.

На підставі ст. ст. 183, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 11 січня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська