Справа № 560/20315/23
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

11 січня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому просить: визнати неправомірними відмову відповідача викладену у витязі з протоколу засідання комісії Шепетівської РВА, щодо розгляду заяв громадян України стосовно надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за №35 від 08.11.2023 року та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення, яким надати відстрочку від призову на військову службу в Україні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 відповідно до абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", на підставі долучених документів.

Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив у наданні відстрочки від призову на військову службу у зв`язку з наявністю у батька позивача інвалідності ІІ групи.

Хмельницький окружний адміністративний суд розглядає адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу прийняте правомірно.

До суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, а саме на: комісію по наданню відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, створену при Шепетівській районній військовій адміністрації.

Щодо цього клопотання суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Враховуючи наведене та відсутність згоди позивача на заміну первісного відповідача, належним відповідачем, відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання про заміну неналежного відповідача.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

Позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний.

23.10.2023 позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України від 21.10.1993 №3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі по тексту - Закон №3543-ХІІ).

13.11.2023 відповідач надав відповідь, додатком до якої є витяг з протоколу засідання комісії Шепетівської РВА, щодо розгляду заяв громадян України стосовно надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 08.11.2023 №35, де зазначено, що позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову. Запропоновано підтвердити відсутність інших працездатних осіб у особи з інвалідністю, які зобов`язані утримувати її згідно з СК України.

Позивач вважаючи порушеними свої права, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Закон України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

За змістом частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено такий вид військової служби як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжений та не скасований, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Статтею 1 Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII від 21.10.1993 визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а статтею 23 передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Зокрема, відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 вказаного Закону (в редакції від 30.06.2023, чинній на момент прийняття оскаржуваної відмови) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що його батько є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ №041054. Інших працездатних родичів, які зобов`язані утримувати батька позивача, у нього немає.

Враховуючи вказану обставину, суд звертає увагу на те, що позивачу необхідно підтвердити, що він підпадає під вказану вище підставу для відстрочки від мобілізації, передбачену абзацом 11 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, а саме: військовозобов`язаний, який має батька з інвалідністю IІ групи за умови, що така особа з інвалідністю не має інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Однак, з наданих до суду відповідачем доказів встановлено, що батько позивача має повнолітнього сина - брата позивача ОСОБА_2 . В свою чергу, ні відповідачу, ні суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 відноситься до категорії непрацездатних осіб.

Суд звертає увагу, що обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При цьому, обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або особами з інвалідністю); потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Як вказано вище, в матеріалах справи відсутні докази того, що брат позивача, який є сином особи з інвалідністю ІІ групи, не може утримувати свого батька.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на позивача не поширюються положення абзацу 11 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки надані до заяви документи не підтверджують зазначені в статті підстави, тому оскаржувана відмова стосовно надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є правомірною.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2)

Головуючий суддя Я.В. Драновський