Справа № 539/5916/23
Суддя: Даценко В. М.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/5916/23
Провадження № 2-а/539/2/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Лубни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до Лубенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В позові вказав, що 30.11.2023 відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП.

Постанова мотивована тим, що 30.11.2023 о 09 год. 10 хв. органами Національної поліції був доставлений до Лубенського РТЦК та СП громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 при уточненні військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно прибув до РТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З даною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що винесена з істотним порушенням чинного законодавства.

Так, в порушення п.2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 і на порушення яких, як на підставі притягнення до адміністративної відповідальності посилається відповідач, він не був повідомлений про необхідність прибуття до Лубенського районного ТЦК та СП у передбачені чинними нормативно-правовими актами спосіб, тобто не отримував і не відмовлявся від отримання повістки. Вважає, що про це свідчить і той факт, що сама оскаржувана постанова не містить інформації про те, коли саме і на підставі чого (у зв`язку з чим) він мав прибути до ТЦК та СП. Навпаки він завжди сумлінно ставився до свого обов`язку щодо обліку, як військовозобов`язаного і завжди прибував за викликом по повістці до Лубенського районного ТЦК та СТ (останній раз у березні 2023).

Позивач також вказує, що у постанові відсутні будь-які дані що до неї додаються, а отже не вказано і докази, які підтверджують безпосередньо факт вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення.

Крім того позивач вважає, що він був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, що є суттєвим порушенням його права на захист, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення він був поінформований про те, що розгляд справи відбудеться о 10 год. 10 хв. 01.12.2023, проте прибувши у зазначений час для участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення, дізнався, що справа вже розглянута 30.11.2023, про що свідчить відповідний штамп на постанові. До того ж особа, яка проводила розгляд справи, застосувала до нього найсуворіше стягнення, передбачене санкцією ч.2 ст.210 КУпАП, жодним чином не аргументувавши необхідність та доцільність такої міри покарання.

На підставі викладеного позивач прохає скасувати вищевказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП, а провадження по справі закрити та стягнути з відповідача на його користь понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 536 грн. 80 коп.

Ухвалою судді від 12.12.2023 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

22.12.2023 до суду надійшов відзив Лубенського районного ТЦК та СП, згідно якого відповідач прохає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на те що на виконання вимог мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було вручено повістку №2 згідно розпорядження №1/3014 від 14.02.2023 про оповіщення військовозобов`язаних, з метою проходження медичного переосвідчення та уточнення облікових даних. Разом з тим, в призначений термін 22.02.2023 належним чином оповіщений про дату час та причини явки, військовозобов`язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неявки не повідомив, підтвердження поважних причин неявки не надав. ОСОБА_1 зареєстрований в с. Малий В`язівок з січня 2015 року, але на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває. На корінці повістки (розписка) , яка має залишатися в ІНФОРМАЦІЯ_4 стоїть підпис про нібито прибуття останнього, який неможливо ідентифікувати. Тому, 30.11.2023 було складено протокол №393 за невиконання військовозобов`язаним ОСОБА_1 правил військового обліку, який належним чином був оповіщений про явку на вказаний час. ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи особисто на 30.11.2023, однак у протоколі складеному на ОСОБА_1 було допущено механічну помилку про розгляд справи на 01.12.2023, чим останній і скористався. Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі зобов`язані прибувати за викликом до відповідного ТЦК та СП для оформлення військово-облікових документів, а також виконувати Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно додатку 2 (Порядку 1487). Військово-облікові документи це: для призовників посвідчення про приписку до призовної дільниці, для військовозобов`язаних та військовослужбовців військовий квиток або тимчасове посвідчення. У ОСОБА_1 була довідка старого зразка, яка втратила чинність. 30.11.2023 начальником Лубенського РТЦК та СП за справою про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.210 КУпАП (в особливий період) було винесено постанову №393, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанову вручено особисто (а.с.22-24).

Дослідивши матеріали та докази по справі, суд приходить до висновку, що в позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.11.2023 (згідно штампу) начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів прави про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 1700 грн. (а.с.13).

Частиною 2 ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Частиною першої вищевказаної статті передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно вищевказаної постанови, 30.11.2023 о 09 год. 10 хв. органами Національної поліції був доставлений до Лубенського РТЦК та СП громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 при уточненні військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно прибув до РТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Правопорушення вчинено в особливий період. Відповідно до абз.5 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє і до тепер (а.с.13).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України а загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992.Виконання військового обов`язку громадянами забезпечують відповідно до абзацу 7 ст.1 вищевказаного Закону державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом та районні (міські) ТЦК та СП.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до п.1 Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників , військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.20223 №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В порушення наведених норм законодавства суду не було надано переконливих доказів того, що в лютому 2023 року позивачу було вручено повістку про виклик до РТЦК та СП для уточнення ВОД. З урахуванням цього в ситуації, коли позивач категорично заперечує факт вручення йому повістки, у суду немає підстав дійти іншого висновку.

Відтак, доводи позивача про незаконність дій відповідача є обґрунтованими.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується правопорушення, вчинене в лютому 2023 року, а тому на час притягнення його до відповідальності в листопаді 2023 року сплив визначений законом строк.

Наведене додатково свідчить про незаконність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, позивачу підлягає відшкодуванню сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання АДРЕСА_1 ) до Лубенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (юридична адреса м. Лубни, вул. Монастирська, 38 Лубенського району Полтавської області, код 09875668) про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника Лубенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника Осадчука Михайла Володимировича від 30.11.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч .2 ст.210 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700 грн. і закрити провадження по справі.

Стягнути з Лубенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко