Справа № 500/6029/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

Справа № 500/6029/23

09 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить:

визнати протиправними дії Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100;

зобов`язати Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 у справі № 420/8621/20 Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення, що підтверджується випискою по картковому рахунку AT "ПриватБанк" від 17.09.2021.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі № 420/23595/21 Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виплатив позивачу грошову допомогу, передбачену частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, що підтверджується випискою по картковому рахунку AT "ПриватБанк" від 22.07.2022.

01.08.2022 року позивач звернувся до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з проханням нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 однак отримав відмову, що і слугувало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді від 25.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 21.12.2023 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, що зазначені ОСОБА_1 у позовній заяві. Позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку (за наявності); доказів реєстрації у встановленому законом порядку місця проживання (перебування, знаходження) на території юрисдикції Тернопільського окружного адміністративного суду (Тернопільської області).

На виконання вимог вказаної ухвали позивачем надано суду докази проживання (перебування, знаходження) на території юрисдикції Тернопільського окружного адміністративного суду (Тернопільської області).

Також, позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій позивач вказує, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи. Особи з серцево-судинними захворюваннями, інваліди та інші категорії диспансерних хворих, до яких відноситься і позивач, перебувають у групах ризику під час запровадження в Україні карантинних обмежень. Зазначає, що стан його здоров`я періодично погіршувався, була постійно підвищена температура тіла, він часто хворів, в тому числі і на коронавірусну хворобу COVID-19 (18.02.2022 - 23.02.2022). Вказує, що йому доводилося проходити часті медичні обстеження, тому приділити належну увагу своїм процесуальним діям в даній справі позивач фізично не міг, що значно ускладнило дотримання строку звернення до суду.

На підтвердження наведеного, позивачем надано виписку №653/4 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, у якій зазначено, що за останні 2 роки позивач часто хворів вірусними захворюваннями. 18.02.22-23.02.22 діагноз Соvіd-19 перебіг середньої важкості. 22.11.2021, 13.12.2021, 19.07.2022 позивач отримав вакцинацію від Covid-19. Післявакцинальний період переносив з фебрильною температурою, загальною слабістю, ознобом. З 10 липня 2023 по 17липня 2023 діагноз: ГРВІ. В серпні 2023 ентеровірусна інфекція. В вересні 2023 переніс вірусну інфекцію.

Визначаючись щодо наведеного, суд виходить з наступного.

В розумінні положень ст.ст. 121, 122 КАС України поважними причинами, що зумовлюють пропуск строку звернення до суду, визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист та підтверджені належними доказам.

Доводи позивача щодо поновлення строку звернення до суду з даним позовом зводяться до того, що він хворів і це значно ускладнило дотримання місячного строку звернення до суду.

Насамперед суд зауважує, що законодавством встановлено місячний строк на звернення до суду із даною категорію спорів.

Так, фактичний розрахунок за зобов`язаннями відбувся 17.09.2021 та 22.07.2022, а позивач надає інформацію щодо його стану здоров`я у лютому 2022, червні 2022, липні-вересні 2023

Поряд із цим, суд зауважує, що виписка №653/4 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, яку позивачем долучено до заяви про поновлення строку звернення до суду, носить суто інформаційний характер щодо діагнозів захворювання позивача, а також із неї не вбачається, що він перебував на стаціонарному лікуванні чи знаходився у стані, який дійсно не дозволяв йому звернутися до суду за захистом свого порушеного права у встановлені процесуальним законом строки.

Суд звертає увагу на те, що альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, безумовно є звернення з процесуальними документами в електронній формі.

Отже, зміст наведених доводів позивача не свідчить про те, що він не мав об`єктивної можливості звернутися до суду за захистом прав позивача у встановлений законом строк особисто або через представника.

Позивач вказує, що не має адвоката який би міг за нього звернутись до суду у строки передбачені чинним законодавством, однак, не наводить будь-яких об`єктивних причин неможливості отримати професійну правову допомогу, в тому числі безоплатну.

Інших обставин, які можна було б вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежали від волевиявлення позивача або пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасно звернутися до суду, у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не наведено.

При цьому у суду немає обов`язку самостійно підшуковувати такі причини, підстави, обставини, суд надає оцінку лише тим дійсним обставинам, які зазначені особою, що звертається до суду.

Суд звертає увагу на тому, що визначені процесуальним законом строки звернення до суду, це період часу, протягом якого особа повинна проявити інтерес стосовно захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано до суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, а підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, слід визнати неповажними.

Щодо інших доводів позивача то слід зазначити, що їм вже була надана оцінка судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 21.12.2023, якою встановлено, що строк звернення до суду з даним позовом позивачем пропущено, і поважних причин позивачем не наведено.

Додатково, щодо тверджень позивача про продовження строків, які визначені статтею 233 КЗпП України на строк дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, суд зазначає наступне.

У пункті 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України йдеться про продовження строків, які визначені статтею 233 КЗпП України. У вимірі обставин цієї справи це має означати, що строки для звернення до суду, які передбачені у статті 233 КЗпП України, були продовжені на строк дії карантину. Тобто якщо під час дії карантину на всій території України існували чи виникли підстави (з якими пов`язується відлік строку) для звернення до суду за вирішенням трудового спору, то строк на це звернення не обмежувався строками, які визначені у статті 233 КЗпП України, а продовжувався на строк дії карантину. З припиненням дії карантину - якщо строк, встановлений у статті 233 КЗпП України, був «прив`язаний» до нього - закінчується і строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Зважаючи на доводи позивача про правову невизначеність у контексті звернення до суду під час дії карантину варто зауважити, що строк дії карантину, зокрема кінцева дата, був передбачуваним; цей строк продовжували заздалегідь і на тривалий час (два місяці), що забезпечувало таким чином безперервну його дію, починаючи з дати запровадження до дати припинення (30 червня 2023 року). Продовження дії карантину до 30 червня 2023 року відбулося на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 383, тож на дату ухвалення цієї постанови позивач мав би знати, що строк для його звернення до адміністративного суду за захистом права на оплату праці продовжений ще на два місяці. Цього строку - у доповнення до періоду, що минув - було достатньо для того, щоб звернутися до суду з цим позовом. З наведених міркувань, правової невизначеності за описаної ситуації, на думку суду, бути не могло.

Тобто, тримісячний строк визначений статтею 233 КЗпП України, на який посилається позивач, закінчився 30 червня 2023 року.

Такого ж підходу дотримувався Верховний Суд в ухвалах від 11 грудня 2023 року у справі №990/235/23, від 29 листопада 2023 року у справі №990/233/23 та від 07 грудня 2023 року у справі №990/242/23.

Разом з тим, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 21.12.2023 суд дійшов висновку, що до правовідносин у цій справі слід застосовувати місячний строк визначений ст.122 КАС України, оскільки стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є тотожнім із стягненням заробітної плати чи стягненням всіх сум, що належать працівникові при звільненні, та до них не відноситься, так як являється певного роду компенсацією за порушення трудового законодавства, про що неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх висновках.

Попри це, як встановлено судом, позивачем без поважних причин пропущено як місячний строк звернення до суду встановлений ст.122 КАС України, так і тримісячний встановлений статтею 233 КЗпП України (з урахуванням його продовження на період дії карантину до 30.06.2023).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України.

Згідно з частинами 3, 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи, що позовна заява подана до суду з пропуском строку встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, і позивачем не наведено підстав для визнання причин пропуску строку поважними, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Суд зазначає, що в силу вимог частини четвертої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 123, 240, 241, 243 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала складена і підписана суддею 09.01.2024.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: вул. Сергія Параджанова, 4, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10001, );

Суддя Баб`юк П.М.