Справа № 300/8793/23
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви в частині позовних вимог
"09" січня 2024 р. Справа № 300/8793/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Біньковська Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною відмову в нарахуванні та виплаті з 01.07.2021 доплати у розмірі 2000 грн., яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; зобов`язати здійснити до пенсії нарахування та виплату з 01.07.2021 доплати у розмірі 2000 грн., яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 01.01.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.
У встановлений судом строк позивачем надано суду заяву про поновлення строку звернення до суду. На обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що про порушення свого права дізнався у листопаді 2023 року після ознайомлення із постановою Верховного Суду від 08.11.2022 в справі №420/2473/22. Позивач також зазначає, що в грудні 2023 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив усунути порушення - перерахувати і виплатити спірну доплату, однак 05.06.2023 ним було отримано відмову пенсійного органу. Стверджує, що не міг передбачити, що пенсійний орган, який покликаний захищати права та інтереси громадян у сфері пенсійного та соціального забезпечення, може ці права порушувати. Також покликається на норми статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та на постанови Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №815/460/18 та від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а.
Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 в адміністративній справі №300/2550/20, яке набрало законної сили 02.03.2021, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на підставі оновленої довідки, виданої Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом здійснити, починаючи з 01 квітня 2019 року, перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням проведених платежів, однією сумою.

Зі змісту листа пенсійного органу від 11.12.2023 слідує, що внаслідок перерахунку пенсії на виконання вказаного рішення суду розмір пенсії позивача збільшився більше ніж на 2000,00 грн., тому пенсійний орган дійшов висновку, що права на встановлення щомісячної доплати відповідно до Постанови №713 в позивача немає.

Отже, позивачу взагалі не була встановлена доплата в розмірі 2000,00 грн. згідно Постанови №713. Вказане підтверджується протоколом за пенсійною справою ОСОБА_1 від 01.07.2021.

Суд вкотре звертає увагу, що постанову №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" Кабінетом Міністрів України прийнято 14.07.2021. Ця постанова набрала чинності 16.07.2021 та застосовується з 1 липня 2021 року.

Постанова №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" офіційно опублікована, а тому належним чином доведена до відома, зокрема й позивачу.

Саме з дати офіційного опублікування наведеної постанови розпочався перебіг строку, з якого позивач повинен був дізнатись про невиплату йому щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн., оскільки перерахований до 01.07.2021 на виконання рішення суду від 07.12.2020 в адміністративній справі №300/2550/20 розмір пенсії, у зв`язу з прийняттям Постанови №713 після 01.07.2021 повинен був збільшитись.

Суд зауважує, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Також не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із цим позовом факт усвідомлення позивачем вчинення відповідачем порушення.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, внаслідок чого, в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що про припинення виплати спірної доплати дізнався після ознайомлення із постановою Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №420/2473/22.

З цього приводу суд зауважує, що прийняття Верховним Судом постанови від 08.11.2022 у справі №420/2473/22 жодним чином не пов`язано із днем, коли позивач повинен був дізнатися чи дізнався про невиплату йому спірної доплати до пенсії, тому не може бути поважною причиною пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на звернення також не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки вказаний документ свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірному випадку.

Статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, вказана норма регулює питання виплати пенсіонеру сум пенсій, які були нараховані, але не виплачені своєчасно та, в залежності від того з чиєї вини така невиплата мала місце, визначає період, за який така пенсія підлягає виплаті не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії (якщо невиплата мала місце з вини пенсіонера) або без обмеження строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (якщо нараховані суми пенсії не отримані пенсіонером з вини пенсійного органу).

Суд зауважує, що спірна доплата не є складовою грошового забезпечення, тобто не належить ні до основних ні до додаткових видів грошового забезпечення. Спір у цій справі виник щодо відмови в нарахуванні та виплаті доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн. на підставі Постанови №713, а не щодо відмови у проведенні виплати нарахованих відповідно до Закону №2262-ХІІ сум пенсії, які з вини пенсіонера чи пенсійного органу не були вчасно виплачені.

Враховуючи те, що спірні правовідносини не стосуються виплати пенсіонеру сум пенсій, які були нараховані, але не виплачені своєчасно та те, що наведена норма врегульовує питання строків виплати вже нарахованої пенсії, а не строків передбачених ст.122 КАС України, ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не можуть бути застосовні при розгляді питання строків звернення до суду. Відтак, покликання позивача на приписи статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб є помилковими.

Щодо строків звернення до суду із цим позовом ОСОБА_1 також покликається на постанову Верховного Суду від 24.11.2020 в справі №815/460/18.

У вказаній справі Верховний Суд дійшов висновку про те, що згідно з частиною 3 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Суд зауважує, що вказана норма регулює питання проведення перерахунку пенсії за минулий час у зв`язку з непроведенням такого перерахунку, зокрема, з вини органів Пенсійного фонду України при зміні розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з вказаним Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій.

Як зазначено вище, спірна доплата не є складовою грошового забезпечення, тобто не належить ні до основних ні до додаткових видів грошового забезпечення. Суд наголошує, що відносини з приводу призначення, обчислення, нарахування і виплати доплати у порядку Постанови №713 не підпадають під дію статті 51 Закону №2262-XII, оскільки доплата за Постановою №713 має іншу правову природу, суть та механізм призначення.

Відносно покликання позивача на правові висновки, визначені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 в справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19), суд зауважує, що у цій постанові Великою Палатою Верховного Суду сформовано певна правова позиція щодо застосування строків звернення до суду в справах про перерахунок раніше призначених пенсій. Вирішені по суті спірні правовідносини у вказаній постанові регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі також Закон №1788-XII) і Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-ІV (надалі також Закон №1058-ІV). Питання, яке було предметом судового розгляду в справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19) стосувалося особи, якій пенсію призначено як державному службовцю.

Отже, покликання позивача у спірних правовідносинах на правові висновки, наведені Верховним Судом в постановах від 24.11.2020 у справі №815/460/18, від 24.12.2020 в справі №510/1286/16-а стосовно обгрунтування дотримання ним строку звернення до суду є помилковим.

Суд вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не навів та не надав доказів наявності непереборних обставин, які перешкодили йому своєчасно звернутись до суду із заявленими позовними вимогами.

Наведені позивачем вище доводи не свідчать про пропущення ним строку звернення до суду з поважних причин та не можуть бути підставами для висновку про його поновлення в частині позовних вимог з 01.07.2021 по 20.06.2023.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема, і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, позивач звернувшись до суду 21.12.2023 пропустив встановлений частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами за період, що передує цьому строку (тобто, за період з 01.07.2021 по 20.06.2023).

Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, зокрема, що у разі, якщо вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі наведеного, керуючись ч.2. ст.123, п.1 ч.4,ч.5 ст.169, ст.241, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в частині позовних вимог про визнання протиправною відмову в нарахуванні та виплаті з 01.07.2021 по 20.06.2023 доплати у розмірі 2000 грн., яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язання здійснити до пенсії нарахування та виплату з 01.07.2021 по 20.06.2023 доплати у розмірі 2000 грн., яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум, - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.