Справа № 260/10730/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2024 рокум. Ужгород№ 260/10730/23

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач-1) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-2, ГУПФУ в Черкаській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі-відповідач-3, ГУПФУ в Одеській області), у якому просить:

1) задовольнити позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

2) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 20 від 20.07.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

3) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 20 від 26.10.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати первинного звернення за її призначенням - з 10 липня 2023 року.

5) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код в ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2147(дві тисячі сто сорок сім гривень) 20 копійок.

6) стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код в ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073(одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області було відмовлено позивачу у врахуванні до страхового стажу періодів роботи згідно записів трудової книжки, оскільки в такому містяться виправлення та на печатці відсутній код ЄДРПОУ підприємства. Вважає, що вищезазначене рішення, прийняте без врахування всіх обставин та додаткових документів, а тому такі підлягають скасуванню.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Вказана ухвала була направлена до електронного кабінету відповідачів.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано відзиви на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відмовлено у призначенні пенсії за віком ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, оскільки страховий стаж роботи заявника на час прийняття рішення становить 22 роки 5 місяців 15 дні.

Позивач до суду подав відповідь на відзив, у якій проти відзиву заперечив, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідно до положень ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.262 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся із заявою від 13.07.2023 р. № 4504 щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На дату звернення до відповідача позивачу виповнилось повних 60 років.

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій.

Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) №20 від 20.07.2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років, оскільки страховий стаж роботи заявника на час прийняття рішення становить 22 роки 5 місяців 15 днів.

Відмова відповідача обґрунтована тим, що до страхового стажу не зараховано періоди навчання згідно диплому від 25.06.1987 року ПВ №696806 з 01.09.1981 по 12.06.1987, оскільки термін навчання перевищує 5 років (для зарахування періоду навчання необхідно надати уточнюючу довіку); з 08.09.1992 року по 31.03.1995 відповідно до трудової книжки від 01.07.1980 НОМЕР_2 оскільки необумовлене виправлення в даті наказу на звільнення.

20.10.2023 року позивач повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії. Дана заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. За результатами розгляду вказаної заяви прийнято рішення №20 від 26.10.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Страховий стаж особи становить 23 роки 07 місяців.

До страхового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи з 08.09.1992 по 31.03.1995 року згідно трудової книжки, оскільки наявне необумовлене виправлення дати наказу про зарахування, що порушує вимоги Інструкції ведення трудових книжок працівників; з 26.05.1995 по 23.11.2002 згідно трудової книжки, оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою на якій відсутній код ЄДРПОУ.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст.21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.24 цього Закону, страховий стаж (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відтак, страховий стаж набутий до 01.01.2004, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно до абзаців 1,2 ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2023 по 31.12.2023 не менше 30 років.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст.62 Закону від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст.48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також тих випадків, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Зі змісту оскаржуваних рішень слідує, що відповідачами не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи згідно записів трудової книжки з 08.09.1992 по 31.03.1995 року, оскільки наявне необумовлене виправлення дати наказу про зарахування та період з 26.05.1995 по 23.11.2002 згідно трудової книжки, оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою на якій відсутній код ЄДРПОУ.

Вбачається, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу. Спірні записи не містять недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17, провадження № К/9901/768/17. Визначена позиція кореспондується з нормами Порядку №637, відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно запису №15 у трудовій книжці позивача міститься виправлення року прийняття на роботу на підприємство «Марічка», вказане виправлення зроблено із зауваженням про здійснене виправлення з підписом відповідальної особи. Разом з тим, вказана технічна помилка не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Суд наголошує, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників». За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, відповідач, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії не врахував, що недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, позивач відповідно до чинного законодавства, не несе відповідальність за недотримання порядку ведення трудової книжки. А це означає, що порушення установленого порядку, допущенного відповідальними особами щодо ведення трудової книжки позивача, не повинні впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, а у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а Верховним судом наголошено, що працівник не може відповідати за правильність і повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Обставина відсутності на печатці підприємства ідентифікаційного коду суб`єкта підприємницької діяльності також не робить документи, що засвідчені нею, неправдивими.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 07.02.2018 у справі №275/615/17, де зазначено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, відсутність коду ОКПОУ (ЄДРПОУ) на відбитку печатки на трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Згідно п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України», підприємствам та організаціям, що не були внесені до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України і згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України підлягають включенню до останнього, а також суб`єктам господарської діяльності, в реєстраційних даних яких сталися зміни, подати до 31.03.1996 відповідним органам державної статистики документи, необхідні для включення до реєстру або внесення змін до нього.

Недотримання підприємством вимог законодавства не є відповідальністю працівника та не може бути причиною позбавлення останнього права на пенсію.

Незарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України у справі від 29.06.2010 № 1-25/2010 зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Черкаській області та ГУ ПФУ в Одеській області було протиправно не зараховано до страхового стажу з 08.09.1992 по 31.03.1995 року та період з 26.05.1995 по 23.11.2002 та такий підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

У зв`язку з наведеним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 20 від 20.07.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 20 від 26.10.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 підлягають скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати первинного звернення за її призначенням - з 10 липня 2023 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

В той же час, згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Відтак, суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача-2 призначити позивачу пенсію з моменту набуття права є передчасним.

Таким чином, враховуючи викладене, зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає, так як розгляд документів для призначення пенсії, розрахунок стажу, призначення та виплата пенсіє є дискреційними повноваженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Відтак, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень а також для відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.07.2023 про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, беручи до уваги фактичні обставини даної справи, з метою найбільш ефективного захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Як передбачено ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при подачі даної позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 3220,80 грн що підтверджується квитанцією від 06.12.2023 № .

Оскільки адміністративний позов у частині оскаржуваних рішень підлягає задоволенню, на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Черкаській області та ГУ ПФУ в Одеській області солідарно в сумі 3220,80 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, м.Ужгород, пл.Народна, 4, ) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 20 від 20.07.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 20 від 26.10.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки від 01.07.1980 № НОМЕР_2 з 08.09.1992 по 31.03.1995 року та період з 26.05.1995 по 23.11.2002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 13.07.2023 про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду наведених у даному рішенні.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код в ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код в ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору