Справа № 460/11548/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/11548/23 пров. № А/857/19167/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Щербаков В.В. у м. Рівне) у справі № 460/11548/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певнх дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 13.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання відповіддю № 1700-0307-8/13867 від 17.02.2023 недостовірної інформації на пункт 1-6 запиту ОСОБА_1 від 13.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання відповіддю № 1700-0307-8/13867 від 17.02.2023 не повної інформації на пункт 2-6 запиту ОСОБА_1 від 13.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови відповіддю № 1700-0307-8/13867 від 17.02.2023 в задоволенні пункту 1-6 запиту ОСОБА_1 від 13.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо недотримання вимог встановлених ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI відповіддю № 1700-0307-8/13867 від 17.02.2023 на пункт 1-6 запиту ОСОБА_1 від 13.02.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати ОСОБА_1 достовірну точну та повну інформацію на пункт 1-6 запиту від 13.02.2023 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 17.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання відповіддю № 1700-0902-8/15528 від 23.02.2023 не повної інформації на запит ОСОБА_1 від 17.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати ОСОБА_1 достовірну точну та повну інформацію на пункт 1-6 запиту від 17.02.2023 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 21.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання відповіддю №1700-0307-8/16707 від 27.02.2023 недостовірної інформації на пункт 1, 3, 5 запиту ОСОБА_1 від 21.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо недотримання вимог встановлених ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI відповіддю № 1700-0307-8/16707 від 27.02.2023 на пункт 1-6 запиту ОСОБА_1 від 13.02.2023;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання відповіддю № 1700-0307-8/16707 від 27.02.2023 не повної інформації на пункт 2, 4 запиту ОСОБА_1 від 21.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надати ОСОБА_1 достовірну точну та повну інформацію на пункт 1-5 запиту від 21.02.2023 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він звернувся до відповідача з запитими на отримання публічної інформації. У відповідь отримав листи, якими, як стверджує позивач, надано недостовірну та неповну інформацію на поставлені питання. Також позивач вказує на порушення відповідачем встановлених термінів розгляду його запитів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 13.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 17.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 21.02.2023 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем недотримано встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI. п`ятиденний строк для надання відповіді на запити ОСОБА_1 від 13.02.2023, 18.02.2023, 21.02.2023, оскільки з відтисків печаток АТ «Укрпошта» вбачається, що відповіді були направлені на адресу позивача 23.02.2023, 28.02.2023 та 09.03.2023, тобто з порушенням п`ятиденного строку, встановленого для надання відповіді на запит.

Разом з цим, суд першої інстанції зазначив, що твердження позивача про ненадання/неповне/недостовірне надання інформації на його запити є безпідставними, оскільки судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було надано вмотивовані та обґрунтовані відповіді на запити від 13.02.2023 та 21.02.2023 із всіма наявними у програмному пенсійному забезпеченні довідками/протоколами/розрахунками.

При цьому, подання позивачем запитів, схожими за змістом, спрямоване не стільки на отримання інформації, що ним запитувалась, скільки шляхом неодноразового подання подібних запитів з метою домогтися вчинення від відповідача дій щодо негайного на думку, позивача, виконання рішень судів, результат виконання яких бажає позивач на власний розсуд.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання недостовірної, неповної інформації у відповіді на запити позивача з вих.№ 1700-0902-8/15528 від 23.02.2023 то суд першої інстанції зазначив, що як вбачається зі змісту запиту позивача від 17.02.2023 ОСОБА_1 просив надати відомості про виконання вимог державного виконавця за виконавчими листами № 460/1230/21, № 460/8220/20, № 460/8662/20, № 460/5889/20, № 460/7558/20.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у розумінні Закону України «Про виконавче провадження» є боржником, то всі відповіді рекомендованою кореспонденцією було направлено до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В свою чергу, позивач, як сторона виконавчого провадження може ознайомитись із всіма матеріалами виконавчого провадження, наявними у ньому згідно норм чинного законодавства.

А тому, за наведених обставин, в межах даних позовних вимог суд першої інстанції не встановив протиправність дій відповідача щодо розгляду, надання повної інформації на запит позивача.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позов повністю.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що відповіді пенсійного органу на інформаційні запити позивача містять недостовірну та неповну інформацію на поставлені останнім питання.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 7 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-XII) передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ст. 5 Закону № 2657-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє (пункти 1 та 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI).

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI).

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону № 2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Кожна особа має право знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону № 2939-VI).

Оскільки Закон № 2939-VI гарантує відповідне право кожній особі, то його реалізація не залежить від того, чи така особа є приватною, чи перебуває на публічній службі.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ч. 2 ст. 6 Закону № 2657-XII).

Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств (п. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція)).

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду (п. 2 ст. 10 Конвенції).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на свободу вираження поглядів із гарантіями статті 10 Конвенції, є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту пункту 2 вказаної статті, а також чи є відповідний захід необхідним у демократичному суспільстві з метою досягнення такої мети, зокрема чи є він пропорційним останній.

Втручання становитиме порушення гарантій ст. 10 Конвенції, якщо воно не відповідатиме будь-якому з означених критеріїв.

Стаття 10 Конвенції не надає фізичним особам права на доступ до інформації, яка знаходиться в розпорядженні держави. Але таке право може виникнути, по-перше, якщо поширення інформації передбачається судовим рішенням, і, по-друге, коли доступ до інформації має важливе значення для реалізації права на свободу вираження поглядів, і відмова в її наданні є втручанням у це право (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2016 у справі «Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини» (Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary, заява № 18030/11, пункт 156) і від 26.03.2020 у справі «Центр демократії та верховенства права проти України» (Centre for Democracy and the Rule of Law v. Ukraine, заява № 10090/16, пункт 96)).

Велика Палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 08.11.2016 у справі «Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини» («Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary») (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин (§ 157). Для цього мають бути оцінені такі критерії (§ 158-170): - Мета запитувача. Необхідно встановити, чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії з суспільно важливих питань, і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів; - Характер запитуваної інформації. Інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу; - Особлива роль запитувача інформації в отриманні та поширенні її серед громадськості. Розраховувати на захист свого права на доступ можуть, насамперед, журналісти, науковці, громадські активісти, зокрема блогери та популярні користувачі соцмереж, громадські організації, діяльність яких пов`язана з питаннями, що становлять суспільний інтерес, а також автори творів з означених питань; - Готовність і доступність запитуваної інформації. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання й обробки даних. Доведення дотримання вказаних критеріїв покладається на позивача-запитувача інформації. Особа, у розпорядженні якої знаходиться відповідна інформація та якій адресований запит на інформацію, має перевірити останній на предмет наявності в ньому відповідного обґрунтування.

Частинами 1, 2 ст. 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту, але з дотриманням, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону № 2939-VI.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 20 Закону № 2939, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону (ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI).

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно зі змісту запитів від 13.02.2023 та 21.02.2023, заявник просив надати протоколи перерахунку та детальні розрахунки його пенсії на виконання рішення суду у справі № 460/4451/19.

При цьому, аналізуючи запити позивача судом встановлено, що останній постійно просить надати йому детальні розрахунки його пенсії, при чому наводячи у таких запитах самостійні розрахунки своєї пенсії, які на його думку є правильними. Крім того, всі запити стосуються виконання судових рішень, що ухвалені на його користь судом.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу. що такі розрахунки, як стверджує відповідач, відсутні у автоматичній системі пенсійного забезпечення і потребують окремих, додаткових дій працівників головного управління. Разом з цим такі розрахунки необхідно проводити у ручному режимі при аналізі виконання кожного рішення суду, яке наявне у позивача.

Колегія суддів визнає слушними доводи суду першої інстанції про те, що як наведено вище, із запитів вбачається, що позивач фактично перебирає на себе повноваження пенсійного органу і самостійно проводить обрахунки своїх пенсійних нарахувань та виплат.

Також із запитів слідує, що позивач всі рішення суду, які прийняті на його користь, сумує в одне, не зважаючи на дату з яких зобов`язано проводити такі перерахунки, дати набрання рішень законної сили та періоди проведення перерахунків.

Суд попередньої інстанції зауважив, що кожне рішення суду містить свої періоди, зобов`язання та норми права, якими визначалось грошове забезпечення.

В свою ж чергу, позивач постійно дублює свої запити, в яких, зокрема, надає свої розрахунки до них та вимагає від пенсійного органу здійснити саме такі розрахунки, які він вважає вірними, що не є притаманним для запитів у розумінні Закону України Про доступ до публічної інформації.

В даному випадку окружний суд констатував, що позивач, своїми ідентичними запитами зловживає нормами Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В даному контексті слід зазначити, що поняття «зловживання» представлене в ст. 17 та ст. 35§ 3 (a) Конвенції (зловживання правом на індивідуальне звернення).

За ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (рішення Великої Палати ЄСПЛ «Miroпubovs і інші проти Латвії» §§ 62 та 65; «S.A.S. проти Франції» § 66).

Для того, щоб визначити, чи певна поведінка складає зловживання правами, суд ретельно розглядає цілі, які заявник переслідує, посилаючись на Конвенцію та їх сумісність з цим документом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивач зловживає своїм правом на подання запитів до відповідача та оскарження відповідей до суду чим намагається маніпулювати діями органу Пенсійного фонду.

Колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що твердження позивача про ненадання/неповне/недостовірне надання інформації на його запити є безпідставними, оскільки судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було надано вмотивовані та обґрунтовані відповіді на запити від 13.02.2023 та 21.02.2023 із всіма наявними у програмному пенсійному забезпеченні довідками/протоколами/розрахунками.

При цьому, подання позивачем запитів, схожими за змістом, спрямоване не стільки на отримання інформації, що ним запитувалась, скільки шляхом неодноразового подання подібних запитів з метою домогтися вчинення від відповідача дій щодо негайного на думку, позивача, виконання рішень судів, результат виконання яких бажає позивач на власний розсуд.

Ба більше, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції було надіслано клопотання про долучення перерахунку пенсії станом на 01.01.2018.

Згідно поданого клопотання позивач зазначає, що відповідач надіслав йому новий перерахунок пенсії станом на 01.01.2018, який виконано 13.11.2023 в якому присутні усі складові грошового забезпечення, тобто саме так, як і просив надати ОСОБА_1 згідно судових рішень.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання недостовірної, неповної інформації у відповідях на запити позивача з вих.№ № 1700-0307-8/13867 від 17.02.2023, вих.№1700-0307-8/16707 від 27.02.2023 не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання недостовірної, неповної інформації у відповіді на запити позивача з вих.№ 1700-0902-8/15528 від 23.02.2023.

Як слідує з матеріалів справи, згідно змісту запиту позивача від 17.02.2023 ОСОБА_1 просив надати відомості про виконання вимог державного виконавця за виконавчими листами № 460/1230/21, № 460/8220/20, № 460/8662/20, № 460/5889/20, № 460/7558/20 то суд першої інстанції слушно звернув увагу, що саме Закон України «Про виконавче провадження» регулює порядок надання такої інформації.

Доступ учасників процесів і сторін виконавчого провадження до інформації, створеної (отриманої) під час досудового, судового провадження, регламентовано відповідними процесуальними кодексами та Законом «Про виконавче провадження».

Відтак Закон України «Про виконавче провадження» передбачає спеціальний порядок доступу (ознайомлення) сторін виконавчого провадження до інформації, створеної (одержаної) у ході виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

З врахуванням норм статті 19 цього ж Закону позивач, як сторона у виконавчому провадженні - стягувач маєте право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії тощо.

Позаяк, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у розумінні Закону України «Про виконавче провадження» є боржником, то всі відповіді рекомендованою кореспонденцією було направлено до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В свою чергу, позивач, як сторона виконавчого провадження може ознайомитись із всіма матеріалами виконавчого провадження, наявними у ньому згідно норм чинного законодавства.

Відтак, за наведених обставин, в межах даних позовних вимог не встановлено протиправність дій відповідача щодо розгляду, надання повної інформації на запит позивача.

Крім цього, колегія суддів вважає, що враховуючи обставини справи та перелік, наданих адвокатом для позивача послуг, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 500 грн, що відповідає складності справи та обсягу наданих позивачу послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 460/11548/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький