Справа № 160/26068/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні ОСОБА_1 до його пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, періоду роботи з 29.01.1996 по 30.12,1996, з 29.01.1997 по 18.01.1998 та з 10.10.2005 по 10.06.2006;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу його роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період з 29.01.1996 по 30.12.1996, з 29.01.1997 по 18.01.1998 та з 10.10.2005 до 10.06.2006, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з 29.11.2022 року з урахуванням зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду робота з 29.01.1996 по 30.12.1996, з 29.01.1997 по 18.01.1998 та з 10.10.2005 по 10.06.2006, та виплатити недоотримані грошові кошти, визначені за результатами перерахунку пенсії..
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність відмови відповідача у перерахунку пенсії позивача. Зазначає, що періоди його роботи не враховано з формальних підстав, при цьому працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.
17 листопада 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано матеріали пенсійної справи позивача, які надійшли від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд».
08 січня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає про неможливість зарахування періодів роботи до 01.01.1999 року через недоліки трудової книжки, а також вказує, що періоди роботи з 01.10.2005 року по 10.06.2006 року зараховані до страхового стажу.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
В трудовій книжці позивача від 11.04.1995 року НОМЕР_2 в наявності наступні записи:
4) 29.01.1996 року прийнятий гірником підземним І розряду з повним робочим днем під землею;
5) 05.04.1996 року переведений гірником підземним ІІ розряду з повним робочим днем під землею;
6) 29.10.1996 року переведений гірником очисного забою підземним V розряду з повним робочим днем під землею;
7) 30.12.1996 року звільнений по ст. 36 Кодексу законів про працю України за власним бажанням;
8) 29.01.1997 року прийнятий за договором гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем під землею;
9) 03.04.1997 року зарахований у штат постійним гірником підземним з повним робочим днем під землею;
10) 18.01.1998 року звільнений за власним бажанням ст. 38 Кодексу законів про працю України;
27) 10.10.2005 року прийнятий гірником підземним 3-го розряду з повним робочим днем під землею;
28) 01.03.2006 року направлений на курси гірника з ремонту гірних виробіток;
29) 29.03.2006 року направлений на виробничу практику учня гірника по ремонту гірських виробіток підземного 1-го розряду з повним робочим днем під землею;
30) 28.04.2006 року переведений гірником з ремонту гірських виробіток підземним 4-го розряду з повним робочим днем під землею;
31) 10.06.2006 року звільнений за власним бажанням ст. 38 Кодексу законів про працю України.
Листом від 28.07.2023 року відповідач повідомив позивачу, що до страхового стажу неможливо зарахувати періоди роботи до 01.01.1999 року, згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 11.04.1995 року, оскільки на титульному аркуші відомості про власника трудової книжки внесено з порушеннями вимог Інструкції №162 (по-батькові внесено з виправленнями, які не завірено належним чином. Загальний страховий стаж складає 27 років 3 місяці 25 днів, в т.ч. пільговий стаж за Списком №1 11 років 2 місяці 20 днів, за Списком №2 3 місяці 28 днів.
У формі РС-право позивача відсутні відомості про роботу до 01.03.1999 року, щодо періоду з 10.10.2005 року по 10.06.2006 року в наявності три окремі записи:
1) 01.10.2005 року 22.12.2005 року ст. 14, пост. 202, не підземні;
2) 23.12.2005 року 31.12.2005 року без особливостей стажу;
3) 01.01.2006 року 10.06.2006 року ст. 14, пост. 202, не підземні.
Не погодившись з такою правовою поведінкою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року №301 (далі Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відповідно до п. 1 Інструкції №57 про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерство праці України, Міністерство юстиції України, Міністерство соціального захисту населення України від 29.07.1993 №57 (далі Інструкція №57) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно п. 2.2. Інструкції №57 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.
Пунктом 2.11. Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
В свою чергу за п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до п. 2.13. Інструкції зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Основним правовим питанням в цій справі є правові наслідки, що на титульному аркуші відомості про власника трудової книжки внесено з порушенням вимог Інструкції №162 (по батькові внесено з виправленням, які не завірено належним чином). З цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до Постанови №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для власника трудової книжки, а отже, й не може впливати на її особисті права
Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі №307/541/17
В цій справі в трудовій книжці позивача від 11.04.1995 року по-батькові ОСОБА_2 (в оригіналі « ОСОБА_3 ») записано необережно, однак достатньою мірою розбірливо для однозначного розуміння змісту написаного та виключення інших варіантів розуміння. Окрім цього самі записи про стаж внесено належним чином, зауважень до них відповідач не висловив.
Суд зазначає, що в цій справі необґрунтованим є позбавлення права позивача на зарахування до його стажу періодів роботи згідно трудової книжки через невиконання посадовою особою першого роботодавця позивача вимог щодо оформлення трудової книжки. Суд підкреслює, що інший зміст трудової книжки може бути самостійним джерелом інформації про стаж, оскільки таку інформацію містять записи про трудову діяльність.
Водночас, суд підкреслює, що оцінка змісту трудової книжки є дискреційним повноваженням відповідача, в той час як суд надає правову оцінку правомірності реалізації таких повноважень. В цій справі відповідач згідно його власного твердження, не врахував записи стаж до 01.01.1999 року в цілому, не надаючи правової оцінки відповідним записам та не вирішуючи питання про підтвердження стажу згідно таких записів. Відповідно, наразі суд визнає необґрунтованим неврахування відповідачем трудової книжки позивача в цілому, однак не вбачає підстав для зобов`язання зарахувати періоди роботи згідно такої трудової книжки, оскільки відповідач не відмовляв в такому зарахуванні (трудову книжку у відповідній частині не враховано в цілому як джерело інформації, відповідні періоди роботи не зараховано як наслідок такого неврахування, а не з огляду на правову оцінку таких періодів, сама ж безпосередня оцінка періодів роботи відповідачем не здійснювалася). За таких обставин належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача переглянути заяву позивача від 29.11.2022 року про призначення пенсії за віком у відповідній частині.
Щодо періодів з 01.10.2005 року по 22.12.2005 року та з 01.01.2006 року по 10.06.2006 року.
Суд зазначає, що у формі РС-право позивача періоди з 01.10.2005 року по 22.12.2005 року та з 01.01.2006 року по 10.06.2006 року обліковано як пільговий стаж за ст. 14 Закону №1788-ХІІ.
При цьому згідно листа відповідача від 28.07.2023 року пільговий стаж позивача за Списком №1 складає 11 років 2 місяці 20 днів. При ручному перерахунку стажу позивача встановлено, що стаж за ст. 14 Закону №1788-ХІІ відповідачем включено до стажу позивача за Списком №1 при його обчисленні, що відповідає одночасній належності зайнятим позивачем у відповідні періоди роботи посад (гірник підземний з повним робочим днем під землею) як до Списку №1, так і до ст. 14 Закону №1788-ХІІ. Так, без цих двох періодів пільговий стаж позивача за Списком №1 не складатиме вказаний розмір пільгового стажу позивача за Списком №1. Отже, періоди з 01.10.2005 року по 22.12.2005 року та з 01.01.2006 року по 10.06.2006 року вже зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1, в зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.
Водночас, всередині заявленого в позовних вимогах періоду перебуває період з 23.12.2005 року по 31.12.2005 року, яких у формі РС-право позивача не має позначки про облік пільгового стажу, хоча в цей період позивач працював гірником підземним 3-го розряду з повним робочим днем під землею (запис №27 у трудовій книжці). При цьому відповідачем надано копію пенсійної справи позивача, у відповідних матеріалах відсутні будь-які матеріали, які б дозволяли виокремити цей період та не зарахувати його до пільгового стажу позивача.
Суд принагідно зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Відповідно, відсутні правові підстави для незарахування цього періоду роботи позивача як пільгового, в зв`язку з чим щодо цього періоду позовні вимоги є обґрунтованими.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд також зауважує, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства, що забезпечить ефективний захист прав позивача
Щодо судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 04.10.2023 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді 08 січня 2024 року.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обчислення стажу ОСОБА_1 до 01.01.1999 року без врахування трудової книжки ОСОБА_1 від 11.04.1995 року НОМЕР_2 , а також щодо незарахування періоду роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202, період роботи з 23.12.2005 року по 31.12.2005 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1, ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202 період роботи з 23.12.2005 року по 31.12.2005 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок стажу ОСОБА_1 до 01.01.1999 року з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, в т.ч. з урахуванням відомостей, що містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 від 11.04.1995 року НОМЕР_2 .
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко