Справа № 160/19552/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як суддя у відставці. У відповідь на звернення позивача відповідач повідомив, що за документами пенсійної справи загальний стаж позивача становить 24 роки 08 місяців 06 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді 20 років 05 місяців 23 дні. Враховуючи зазначений стаж позивача на посаді судді, відповідач і розрахував розмір довічного грошового утримання судді у відставці, який склав 50% від суддівської винагороди судді. Водночас позивач указує, що її стаж роботи на посаді судді становить 23 роки 08 місяців 26 днів з урахуванням стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, як це передбачено ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Таким чином, за доводами позивача, розмір її довічного грошового утримання судді у відставці має складати 56% від суддівської винагороди судді (50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та 6% - за три роки роботи на посаді судді понад 20 років (3 роки х 2% = 6%)). Такий порядок розрахунку визначений ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Не погоджуючись з розрахунком стажу роботи позивача на посаді судді, здійсненого відповідачем, позивач і звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 09.08.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
13.09.2023 до суду через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, відповідач заперечує проти позивних вимог. Зміст відзиву зводиться до того, що відповідач уважає, що під час розрахунку стажу позивача на посаді судді та визначення довічного грошового утримання судді у відставці відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства.
22.09.2023 позивач через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, в якій позивач підтримала доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог.
Ухвалою суду від 09.08.2023 витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.
Витребувані судом документи були надані відповідачем.
Ухвалою суду від 09.08.2023 витребувано у позивача належним чином засвідчені копії її паспорту та трудової книжки. Позивач надала витребувані судом документи через систему «Електронний суд» 24.08.2023.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 (позивач) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач) як суддя у відставці.
У відставку з посади судді Третього апеляційного адміністративного суду позивач була звільнена рішенням Вищої ради правосуддя від 09.05.2023 №465/0/15-23.
Наказом голови Третього апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 №54-к ОСОБА_1 була відрахована зі штату Третього апеляційного адміністративного суду в останній день відпустки 22 травня 2023 року у зв`язку з поданням заяви про відставку.
До матеріалів справи надано лист від 10.07.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому зазначено, що з 23.05.2023 позивач отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з пунктом 3 статті 142 цього Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
За документами пенсійної справи загальний стаж позивача становить 24 роки 08 місяців 06 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді 20 років 05 місяців 23 дні.
Положення пункту 25 розділу ХІІ Закону №1402-VІІІ, яким було встановлено інший порядок розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду №2-р/2020 від 18.02.2020.
Враховуючи викладене, періоди роботи з 17.06.1991 по 20.08.1992 на посадах юрисконсульта, тимчасово виконуючого обов`язки начальника юридичного відділу Бердянського ВО «Південдормаш» та з 19.03.1998 по 14.01.2000 на посадах юридичного радника, начальника юридичного відділу, начальника служби безпеки і правового захисту БВ АППБ «Аваль» зараховані до загального трудового стажу позивача, але не підлягають зарахуванню до суддівського стажу.
Розмір щомісячного довічного грошового утримання з 23.05.2023, визначеного на підставі довідки від 23.05.2023 №116, складає 100896,00 грн (201792,00 грн х 50%).
Позивач не погоджується з розрахунком стажу роботи на посаді судді, здійсненого відповідачем, уважає, що до її стажу роботи на посаді судді має бути зарахований стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Наведене і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).
Спірні у цій справі правовідносини регулюються, зокрема Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Відповідно до ч.1 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі, у тому числі, Закон № 1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Згідно з ч.2 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Відповідно до ч.1 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Так, до матеріалів справи надані копія довідки від 23.05.2023 №116, виданої ОСОБА_1 Третім апеляційним адміністративним судом, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою, суддівська винагорода позивача, яка враховується на при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 201792,00 грн.
Також надана копія розрахунку від 23.05.2023 стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Розрахунок здійснено Третім апеляційним адміністративним судом. Згідно з цим розрахунком, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 22.05.2023 становить 23 роки 08 місяців 16 днів. До розрахунку включено, у тому числі, стаж роботи позивача з 17.06.1991 по 20.08.1992 на посадах юрисконсульта, т.в.о. начальника юридичного відділу Бердянського ВО «Південдормаш», та з 19.03.1998 по 14.01.2000 на посадах юридичного радника, начальника юридичного відділу, начальника служби безпеки і правового захисту БФ АППБ «Аваль», м. Бердянськ. Крім цього, у розрахунку вказано, що відповідно до ч.2 ст.137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ із змінами, внесеними Законом України від 12.07.2018 №2509, до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (станом на 26.05.1993 - стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше трьох років).
Поряд з цим суд установив, що з 23.05.2023 позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки від 23.05.2023 №116 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Третім апеляційним адміністративним судом, виходячи з розрахунку 20 років 05 місяців 23 дні суддівського стажу - 50 % суддівської винагороди та розмір становить 100896,00 грн (201792,00 грн х 50 %).
Проте, відповідач не врахував положення абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), та те, що відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» ( у редакції, чинній на дату призначення ОСОБА_1 на посаду судді) суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи в галузі права не менше як три роки.
Отже, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що надає право на звільнення у відставку, підлягає зарахуванню стаж роботи в галузі права тривалістю три роки.
Так, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на право на відставку, підлягає зарахуванню: стаж роботи на посаді судді (з дати призначення судді на посаду по дату ухвалення Радою рішення про звільнення) - 20 років 8 місяців 26 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки.
Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 23 роки 8 місяців 26 днів.
Наведене право підтверджене рішенням Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Третього апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 09.05.2023 №465/0/15-23.
Отже, загальний стаж роботи на посаді судді, що дає ОСОБА_1 право на відставку становить 23 роки 8 місяців 26 днів з урахуванням трьох років стажу роботи в галузі права.
Як зазначено вище, відповідно до ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
В зв`язку з цим, розмір щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи зі стажу роботи на посаді судді повних 23 роки повинен становити 56 %, з яких: 50 % - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 6 % (3 роки * 2 %) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.
Згідно з позицією, яка сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №676/1557/16-ц (провадження №14-197цс19), у випадку встановлення судовим рішенням факту неналежного виконання органами Пенсійного фонду України своїх обов`язків щодо нарахування та виплати пенсії відповідний перерахунок здійснюється за весь попередній період, а не з часу набрання законної сили судовим рішенням (строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає).
Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, відповідач має перерахувати довічне грошове утримання позивачеві не лише на майбутні періоди, але й за весь попередній період, починаючи з 23.05.2023.
Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Таким чином, на цей час органи Пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, суд дійшов висновку про: визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді трирічного стажу роботи у сфері права, що передбачений ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, три роки роботи у сфері права згідно з Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Третім апеляційним адміністративним судом 23.05.2023; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивачу довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з часу його призначення - 23 травня 2023 року, встановивши його у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, та здійснити виплату довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням проведених платежів.
За викладених обставин справи, наведених положень чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі є таким, що підлягають задоволенню частково.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).
З огляду на викладене, а також часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 715,73 грн.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді трирічного стажу роботи у сфері права, що передбачений ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Суддя Н.В. Кучугурна