Справа № 468/2800/23
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/2800/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Муругова В.В, за участю секретаря Серака Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу № 468/2800/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки по накладенню на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність оскарженої ним постанови, позивач вказав, що не отримував повістки про необхідність явки на 02.10.2023 року до Баштанського РТЦК та СП, крім того позивач не знав про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та протокол був складений за його відсутності. Позивач також вказав, що не отримував повідомлення про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, а про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався лише 28.11.2023 року після відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню з нього суми штрафу та отримання в органі ДВС копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позовна заява надійшла до суду 08.12.2023 року.

Справа розподілена судді для розгляду 11.12.2023 року.

Ухвалою від 13.12.2023 року позивачу поновлений строк звернення до суду з відповідним позовом, оскільки копію постанови позивач отримав у відповідному органі ДВС 28.11.2023 року, та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а також до участі у справі в якості співвідповідача був залучений Миколаївський обласний центр комплектування та соціальної підтримки, а також витребувані у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткові докази.

25.12.2023 року від відповідача Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач на виклик за повісткою на 02.10.2023 року не з`явився, причин свого неприбуття не повідомив. В період з 03.10.2023 року по 10.10.2023 року працівники відповідача неодноразово приїздили до місця проживання позивача з метою складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 10.10.2023 року відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення, копія якого була направлена позивачу поштою. Розгляд справи був призначений на 17.10.2023 року, на який позивач не з`явився. 20.10.2023 року до РТЦК та СП повернувся поштовий конверт з відміткою про відмову адресата в його отриманні. У зв`язку з цим розгляд протоколу був відкладений на 21.10.2023 року. При цьому позивач за вказаним в тексті позовної заяви його номером телефону 30.09.2023 року через месенджер Вайбер отримав повістку про необхідність явки до РТЦК та СП на 02.10.2023 року, аналогічно йому була направлена копія постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також відповідач вважає, що позивач пропустив визначений йому законом десятиденний строк для звернення до суду з позовом, оскільки, отримавши копію постанови 28.11.2023 року, він звернувся до суду лише 08.12.2023 року поза межами десятиденного строку. Крім того, відповідач вважав за необхідне залучити до участі у справі в якості співвідповідача Миколаївський обласний центр комплектування та соціальної підтримки, оскільки РТЦК та СП не має власних рахунків, з яких могли б бути розподілені відповідні судових витрат.

Відповідач надав додаткові матеріали, про які йшла мова в ухвалі про відкриття провадження у справі, а також заявив клопотання про виклик в якості свідка та допит листоноші ОСОБА_2 .

02.01.2024 року від відповідача Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач не з`явився до РТЦК та СП за врученою йому повісткою, тому допустив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. Відповідний РТЦК та СП уповноважений законом на розгляд подібних справ. Крім того вважають, що належним відповідачем у справі є відповідний РТЦК та СП.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За такого, оскільки усі учасники даної справи повідомленні відповідно до положень ст. 268 КАС України, до суду не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не повідомляли, то суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи (копію постанови про накладення адміністративного стягнення №460 від 21.10.2023 року; копію поштового конверту; копію супровідного листа Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.11.2023 року про направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2023 року 73387321; копію відомостей про он-лайн відстеження поштового пересилання; копію повістки про необхідність явки на 02.10.2023 року; копію рапорту від 11.10.2023 року; копію протоколу про адміністративне правопорушення від 10.10.2023 року; копію фіскального чеку від 10.10.2023 року; копію поштового конверту; копію відомостей про он-лайн відстеження поштового пересилання; скріни повідомлень у мобільному додатку), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Крім того, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов`язує відповідача надати всі наявні у нього докази разом із поданням відзиву, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, а тому, в даному випадку, суд відповідно до ч. 5 ст. 77, ч.3 ст. 205, ст. 286 КАС України безумовно зобов`язаний розглянути справу на підставі тих доказів, які надані суду сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 начальником Баштанського РТЦК та СП була виписана повістка про його виклик на 08.20 год. 02.10.2023 року до Баштанського РТЦК та СП.

Відповідно до рапорту інструктора мобілізаційного відділення Баштанського РТЦК та СП 02.10.2023 року ОСОБА_1 до РТЦК та СП не з`явився.

10.10.2023 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч.2 КУпАП у зв`язку з його неявкою до Баштанського РТЦК та СП 02.10.2023 року.

В тексті протоколу вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 17.10.2023 року о 08.00 год.

В тексті протоколу відсутні відомості про те, що він був складений за участі ОСОБА_1 та що він був ознайомлений одразу при складенні протоколу про час та місце його розгляду.

10.10.2023 року копія протоколу була направлена ОСОБА_1 поштою.

20.10.2023 року до Баштанського РТЦК та СП повернулось адресоване ОСОБА_1 поштове відправлення з відміткою листоноші про причини повернення «Абонент відсутній (відмовився)».

21.10.2023 року Баштанським РТЦК та СП позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч.2 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до РТЦК та СП на 02.10.2023 року, однак на виклик не прибув без поважних причин, чим порушив ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з ч.8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці.

Відповідно до пп..2 п.1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 вказує на те, що повістка про виклик до РТЦК та СП була направлена позивачу на його мобільний телефон через месенджер Вайбер, тому він був зобов`язаний з`явитись за такою повісткою і за невиконання такого обов`язку підлягав притягненню до адміністративної відповідальності.

Проте для визнання такого виклику належним відповідач відповідно до процитованих вище положень ч.2 ст. 19 Конституції України та п. 1 ч.2 ст. 2 КАС України має довести можливість направлення таких повісток (викликів) через відповідні месенджери чи засоби зв`язку з посиланням на відповідні норми, які таку можливість передбачають.

Натомість відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2020 року №759/5435/16-к повістка повинна бути вручена військовозобов`язаному особисто.

Такий висновок Верховного Суду підтверджується також і тим, що з аналізу положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, слідує, що жоден з вказаних нормативних актів не передбачають можливість виклику військовозобов`язаного через засоби зв`язку, месенджери, тощо. Як наслідок цього, вказані нормативні акти не визнають виклик військовозобов`язаного таким чином належним.

Натомість Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, передбачає вручення уповноваженими на те особами повістки під особистий підпис військовозобов`язаного.

В даному випадку суду не надані докази того, що повістку про необхідність явки позивача до РТЦК та СП на 02.10.2023 року він отримав особисто під підпис, що є обов`язковою умовою для притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за неявку за таким викликом.

Як наслідок цього, і притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаних обставин не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1-2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За такого, протокол про адміністративне правопорушення має складатись у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та один з його примірників має бути вручений такій особі.

Згідно з п. 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед іншого, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту ст. 277-2 КУпАП слідує, що повідомлення про розгляд справи здійснюється повісткою, яка має бути вручена особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед іншого, вирішує: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

За такого, обов`язковою умовою розгляду справи про адміністративне правопорушення є своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час і місце її розгляду і таке сповіщення здійснюється шляхом вручення їй відповідної повістки.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 31.03.2021 року по справі №676/752/17, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року № 05/7145/16-а та від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а.

Натомість, позивач вказав, що не отримував повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відповідачами вказана обставина не спростована.

Крім того протокол був складений 10.10.2023 року за відсутності позивача та в тексті протоколу вказано, що його розгляд був призначений на 17.10.2023 року на 08.00 год., натомість з відмітки листоноші на конверті, в якому такий протокол був направлений позивачу, слідує, що позивач відмовився від його отримання 17.10.2023 року, тобто в день, на який був призначений розгляд справи, про відкладення розгляду справи на 21.10.2023 року позивач у передбаченому законом порядку не повідомлявся, крім того, з відзиву відповідача Баштанського РТЦК та СП слідує, що рішення про відкладення розгляду справи на 21.10.2023 року було прийняте за день до цього 20.10.2023 року, за такого, фактично розгляд справи призначений раніше визначеного процитованим вище правовим висновком Верховного Суду строку, по-друге, з врахуванням пересилання поштового відправлення сумнівним є те, що відповідне повідомлення про час та місце розгляду справи, в разі його направлення поштою, позивач отримав би завчасно до дати такого розгляду.

Що ж стосується наданих відповідачем скрінів повідомлень у мобільному додатку, відповідно до яких на вказаний у тексті позову ОСОБА_1 номер мобільного телефону направлялись повідомлення про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, то, по-перше, як вказувалось вище, строк розгляду був призначений раніше мінімально визначеного, по-друге, аналогічно як і з врученням повісток військовозобов`язаним, ст. 277-2 КУпАП передбачає повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повісткою, яка має бути врученою особі, натомість направлення повідомлення в месенджері не прирівнюється законом до вручення повістки, по-третє, суду не надані докази того, що сам ОСОБА_1 заявив такий номер телефону як спосіб офіційної його комунікації з РТЦК та СП.

За комплексу вказаного вище позивач належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, тобто був обмежений в праві брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього, що відповідно до процитованих вище висновків Верховного Суду є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки при такому розгляді без доказів належного повідомлення особи порушуються положення 268, 278 КУпАП та ч.2 ст. 2 КАС України.

Суд не може погодитись з позицією відповідача Баштанського РТЦК та СП щодо того, що позивач пропустив десятиденний строк для звернення до суду з позовом після отримання копії постанови 28.11.2023 року.

Позивач надав відомості про те, що він отримав копію постанови 28.11.2023 року і з цього дня протягом десяти днів він міг звернутись до суду з позовом про скасування такої постанови. При цьому відповідно до ч.1 ст. 120 КАС України день отримання копії такої постанови у відповідний строк не враховується. За такого десятиденний строк для оскарження отриманої позивачем копії постанови спливав саме 08.12.2023 року і саме в цей день позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Що стосується позиції відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про необхідність залучення до участі у справі в якості співвідповідача Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки, то це питання вже було вирішене судом при відкритті провадження у справі.

Також відсутня необхідність в допиті в якості свідка листоноші ОСОБА_2 , оскільки, по-перше, дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду, по-друге, обставини, які може підтвердити листоноша (щодо відмови адресата від отримання поштового відправлення) підтверджують іншими доказами по справі (копіями поштового конверту, копіями відомостей про он-лайн відстеження поштового пересилання), які були досліджені судом та їм дана оцінка, по-третє, заявлених відповідачем даних щодо свідка відповідно до положень ч.2 ст. 65 КАС України недостатньо для його належного виклику.

З комплексу описаного вище слідує, що позов підлягає задоволенню та оскаржена постанова - скасуванню.

Що стосується наслідків скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності то, відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За такого, скасування постанови та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) можливе лише тоді, коли оскаржена постанова винесена органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу.

В даному ж випадку постанова винесена органом (посадовою особою), правомочним вирішувати цю справу, тому відсутні підстави для направлення справи на новий розгляд.

У зв`язку з цим, постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, відповідно до п. 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не є юридичними особами та є відокремленими структурними підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Натомість територіальні центри комплектування та соціальної підтримки областей є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

За такого, саме відповідні обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до Бюджетного кодексу України є розпорядниками бюджетних коштів, які одержують відповідні бюджетні асигнування.

Саме у зв`язку з цим для можливої подальшої реалізації передбаченого ст. 139 КАС України порядку розподілу судових витрат у разі задоволення адміністративного позову до участі у справі в якості співвідповідача був залучений Миколаївський обласний центр комплектування та соціальної підтримки.

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового зборув сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову №460 від 21.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч.2 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

Баштанський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки ( АДРЕСА_2 ),

Миколаївський обласний центр комплектування та соціальної підтримки ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код 08299180).

Повне рішення суду складене 09.01.2024 року.

СУДДЯ: