Справа № 380/6512/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/6512/23 пров. № А/857/17826/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Онишкевича Т. В.,

суддів - Сеник Р.П., Судова-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Онишкевича Т.В. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі № 380/6512/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Західного територіального управління військової служби правопорядку (військова частина НОМЕР_2 ), Військово-медичного Клінічного центру Західного регіону про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 380/6512/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Західного територіального управління військової служби правопорядку (військова частина НОМЕР_2 ), Військово-медичного Клінічного центру Західного регіону про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2023 року визначено склад суду: головуючий суддя - Онишкевич Т.В., склад колегії суддів - Сеник Р.П., Судова-Хомюк Н.М.

22 грудня 2023 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Онишкевича Т.В.

Обгрунтовуючи вказану заяву, заявник вважає, що протиправний характер процесуальної бездіяльності судді-доповідача Онишкевича Т.В. в ході підготовчого провадження знайшов своє підтвердження у змісті ухвал постановлених колегією суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду під його головуванням у судовому засіданні, яке відбулося 19 грудня 2023 року, та у публічно задекларованих суддею Онишкевичем Т.В. його особистих переконаннях, зокрема, у його твердженнях про те, що публічних правовідносинах держава не бере ніякої участі, та про те, що суб`єкти владних повноважень можуть здійснювати свої права незалежно від обов`язків, які визначають ці права. У зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає, що обставини процесуальної бездіяльності судді Онишкевича Т.В. щодо забезпечення офіційного з`ясування судом усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору про права позивача, та задекларовані ним особисті переконання ( які є неприпустимі для судді суду адміністративної юрисдикції), у будь-якої сторонньої і розсудливої людини, будуть викликати легітимні сумніви у спроможності такого судді забезпечити спрямування судового розгляду апеляційної скарги на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин у справі № 380/6512/23, усуваючи із судового розгляду все, що не має значення для вирішення справи.

Вирішуючи подану заяву, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Разом з тим, пунтком 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у ухвалі 10 лютого 2021 року у справі № 9901/224/20, головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

На переконання апеляційного суду, будь-яких об`єктивних обставин, які б свідчили про упередженість колегії суддів щодо учасників даної справи, а також інших передбачених процесуальним законом підстав для її відводу немає.

Разом із тим, з метою забезпечення виключення будь-яких сумнівів у дотриманні законодавчих гарантій на захист прав, свобод та законних інтересів сторін незалежним і безстороннім судом, відновлення довіри, яка у демократичному суспільстві повинна бути у громадськості до суду, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити заяву про відвід головуючого судді Онишкевича Т.В.

Відповідно до приписів частини 2 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення відводу (самовідводу) одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Керуючись статтями 36, 40, 311, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Онишкевича Т.В. задовольнити.

Передати адміністративну справу № 380/6512/23 для визначення колегії суддів у порядку частини 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк