Справа № 120/5778/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 січня 2024 р. Справа № 120/5778/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

У позовній заяві позивач просить скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області від 14.03.2023 № 352381 про застосування адміністративно - господарського штрафу у розмірі 17000 грн.

Позивач вважає постанову протиправною, оскільки на його переконання, він не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, адже не є автомобільним перевізником в розумінні ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ, тому з метою захисту своїх прав звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Ухвалою від 08.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання зазначеної ухвали, позивач 17.05.2023 подав до суду матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою від 18.05.2022 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Даною ухвалою також встановлено строки для подання заяв по суті.

02.06.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу марки DAF XF реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу CHEREAU реєстраційний номер НОМЕР_2 уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області було виявлено факт перевезення вантажу без визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, а саме щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв (тахокарти) за 21.02.2023 та попередні 28 днів, чим порушено вимоги визначені п. 3.3 інструкції, затвердженої Наказом МТ від 24.06.2010 № 385.

Відповідач зауважив, що транспортний засіб позивача був обладнаний аналоговим тахографом відповідно до чинного законодавства, а відтак останній зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі тахокарти.

У спростування аргументів позивача про відсутність у нього статусу автомобільного перевізника відповідач зазначив, що під час проведення рейдової перевірки документів, водієм ОСОБА_2 було надано товарно - транспортну накладну від 21.02.2023 № 102-35509986, на підставі якої здійснювались вантажні перевезення, та у ній зазначено, що позивач виступає автомобільним перевізником.

Разом з цим, в ході рейдової перевірки посадовими особами відповідача неодноразово зазначали із тексту товарно - транспортної накладної дані, що саме автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 . Жодних заперечень з приводу цього водієм вказано не було, а саме як зазначає сторона позивача щодо ніби то випадковості факту внесення в графу, що стосується автомобільного перевізника, помилкових відомостей про такого.

Водій з актом ознайомлений та акт підписав без зауважень.

До того ж, відповідач звертає увагу, що позивач був запрошений на розгляд справи про про адміністративне порушення листом від 01.03.2023 №13073/21/24-23. Проте, на розгляд справи позивач не прибув, факт вчиненого правопорушення не спростував, письмових пояснень не надавав.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що на підставі отриманих доказів щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт було правомірно винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу.

16.06.2023 представник позивача подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 19.06.2023 зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу №352381 від 14.03.2023 у межах виконавчого провадження ВП №71974477 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Враховуючи, що інших заяв по суті та документів не надходило, суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, встановив наступне.

21.02.2023 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області на а/д М-01 89 км Київ-Чернігів-Н.Яриловичі проведено перевірку транспортного засобу марки DAF XF реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу CHEREAU реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ФОП ОСОБА_3 , та було виявлено факт перевезення вантажу без визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, а саме щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв (тахокарти) за 21.02.2023 та попередні 28 днів, чим порушено вимоги визначені п. 3.3 інструкції, затвердженої Наказом МТ від 24.06.2010 № 385.

Вказане порушення задокументовано актом перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.02.2023 № 345824 (а.с. 6).

Відповідно до Акту № 345824, згідно з даними ТТН №102- від 21.02.2023 використовує ТЗ ФОП ОСОБА_1 .

Повідомленням від 01.03.2023 № 13073/21/24-23 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на 14.03.2023. На розгляд справи позивач або його представник не з`явився та не надав жодних документів, які б спростовували виявлені перевіркою порушення.

За результатом розгляду справи, відповідач прийняв спірну постанову від 14.03.2023 №352381 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону. Відповідно до постанови на позивача накладено штраф у сумі 17000,00 грн (а.с. 5).

Вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За пунктом 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон від 05.04.2001 № 2344-ІІІ), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з ст. 5 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Тобто, як зазначено в абзаці 14 частини 1 статті 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Таким чином, визначальним в межах розгляду цієї справи суд вважає встановлення факту того, чи є позивач автомобільним перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта правопорушення.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону від 05.04.2001 № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі ст. 33 Закону від 05.04.2001 № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-III, є автомобільний перевізник, який здійснює перевезення вантажів.

За обставин справи, в ході проведення перевірки водій транспортного засобу надав посадовим особам управління Укртрансбезпеки товарно-транспортну накладну від 21.02.2023 № 102-35509986, згідно з якою автомобільним перевізником вказано ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із ст. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерством транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі Правила № 363), товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до п. 11.1 зазначених Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Отже, суб`єкт господарювання може оформляти товарно-транспортну накладну без дотримання форми, але обов`язковою інформацією у такій накладній, серед іншого, має бути інформація про перевізника та/або експедитора.

Досліджуючи товарно - транспортну накладну від 21.02.2023 № 102-35509986, суд встановив, що автомобільним перевізником зазначено ФОП ОСОБА_1 .

Разом з цим, представник позивача в позовній заяві зазначив, що позивач до вказаного перевезення не має жодного відношення, а графа про автомобільного перевізника в ТТН від 21.02.2023 не відповідає дійсності.

З метою надання ФОП ОСОБА_3 документів, які підтверджують використання ФОП ОСОБА_1 транспортного засобу марки DAF XF реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом CHEREAU реєстраційний номер НОМЕР_2 та надання пояснення на підставі чого в товарно - транспортній накладній зазначено перевізником ФОП ОСОБА_1 , представник позивача звернувся до ФОП ОСОБА_3 з адвокатським запитом від 04.04.2023.

У відповідь на вказаний запит, ФОП ОСОБА_3 повідомив, що 10.11.2022 між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 укладений Договір оренди транспортного засобу, предметом якого був автомобіль DAF XF реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак строк дії договору оренди закінчився 31.12.2022. Відповідно до акту прийому - передачі ФОП ОСОБА_1 повернув йому вказаний автомобіль 31.12.2022.

Щодо відомостей, зазначених в ТТН від 21.02.2023, повідомив, що в графі автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 зазначено помилково, оскільки шаблон ТТН був підготовлений в той час коли автомобіль перебував в оренді.

Суд звертає увагу, що в акті від 21.02.2023 № 345824 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, контролюючим органом зроблено посилання на товарно-транспортну накладну від 21.02.2023 № 102-35509986, де зазначено автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином, під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у фахівців відповідача була наявна інформація щодо лише одного автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_1 .

Поряд цим суд враховує, що процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу регулюється Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 1197 (далі - Порядок № 1197) (чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Верховний Суд у постанові від 06.07.2023 по справі № 560/514/22, вказав: "...виходячи з граматичного та логічного тлумачення норм права, які передбачені Порядком № 1197, судом висновується, що законодавець жодного разу не вживав формулювань у наказному відмінку щодо обов`язковості реєстрації належного користувача. Прикладами таких формулювань є: "Цей порядок визначає…; Підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є…". Отже, при аналізі наведених формулювань очевидним є їх диспозитивний характер.

До аналогічного висновку можна дійти методом від протилежного. Так, за змістом пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року № 1371) (далі по тексту - Порядок № 1371), "власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі-власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспорті засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). В даному абзаці міститься дієприкметниковий зворот та дієслово наказного способу на "зобов`язання зареєструвати", що вказує на імперативність норми, передбаченої пунктом 7 Порядку № 1371. В Порядку № 1197 таких формулювань не має, що знову ж таки свідчить про диспозитивний характер норм, що викладені у вищезгаданому нормативно-правовому акті.

Так, вказаним абзацом 4 пункту 16 Порядку № 1371, визначено, що за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Вжите в абзаці 4 пункту 16 Порядку 3 1371 слово "за бажання", означає, що на власника транспортного засобу у разі передачі права керування транспортним засобом іншій особі, не покладається обов`язок з оформлення тимчасового реєстраційного талону. Вирішення питання оформлення тимчасового реєстраційного талону чи ні законодавець залишив на розсуд самого власника.".

Верховний Суд у постанові від 06.07.2023 по справі № 560/514/22 дійшов висновку, що ані Порядком № 1197, ані абзацом 4 пункту 16 Порядку № 1371 прямо не передбачено обов`язок власника транспортного засобу внести до Реєстру відомості про належного користувача.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи суд виходить передусім з того, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

Разом з цим, посилання позивача на відповідь ФОП ОСОБА_3 на адвокатський запит суд оцінює критично, оскільки на момент проведення перевірки водій транспортного засобу не надав посадовим особам інших документів, окрім товарно - транспортної накладної від 21.02.2023, з яких можливо було б встановити, що перевізником є інша особа, а не позивач. Ба більше, водій навіть не заперечив найменування перевізника та з цього приводу не надав пояснень.

Також, позивач не скористався своїм правом надати відповідні пояснення та заперечити підстави притягнення його до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт при розгляді справи 14.03.2023, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Отже, виходячи з проаналізованих норм права та встановлених обставин справи, суд вважає, що постанова від 14.03.2023 № 352381 є правомірною, оскільки, позивач у спірних правовідносинах має статус автомобільного перевізника, що підтверджується письмовими доказами, а отже є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно статті 48 Закону №2344, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування до нього адміністративно - господарського штрафу згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 цього ж Закону.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи, що у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено, підстави для присудження в користь позивача понесених при розгляді справи судових витрат відсутні.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 19.06.2023 зберігаються до набрання законної сили цим рішенням у справі.

Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 39816845, вул. В.Порика, 29, м. Вінниця, 21021)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна