Справа № 580/4790/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року справа № 580/4790/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі ВЧ, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ) щодо неприйняття наказу за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 23.05.2023 про звільнення з військової служби на підставі пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, у зв`язку з необхідністю догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує постійного стороннього догляду;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 23.05.2023 та видати наказ про звільнення з військової служби на підставі пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, у зв`язку з необхідністю догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує постійного стороннього догляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить військову службу під час мобілізації, при цьому має право на звільнення з військової служби на підставі пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду, так як не здатна до самообслуговування, у зв`язку із чим подав відповідний рапорт до відповідача, у якому просив його розглянути у триденний термін.

Ухвалою від 19.06.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.07.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що позивач у період з 03.05.2023 по 10.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, після завершення якого не повернувся до місця проходження служби. За фактом неповернення позивача було проведено службове розслідування, за наслідками проведення якого 13.06.2023 відносно позивача відкрито кримінальне провадження № 0000307 за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та наказом від 19.06.2023 № 349-ОС позивача звільнено з посади та призупинено військову службу, у зв`язку із чим із 13 червня 2023 року позивач вважається таким, що не виконує (не несе) обов`язків військової служби. Вказав, що у період незаконної відсутності, 23.05.2023 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону надійшов рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп. г пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу, натомість відповідно до пункту 288 положення про проходження громадянами України служби у Державній прикордонній службі України затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115, у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення. Вважає, що 15 мобільний прикордонний загін здійснив правомірні дії відносно позивача. Крім того вказав, що суд є правозастосовним органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до витягу з наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону № 20-ОС від 23.02.2023 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у 15 мобільний прикордонний загін.

Згідно наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону № 46-ОС від 13.03.2023 року молодший сержант ОСОБА_1 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону, призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія другого вогневого відділення мінометної прикордонної застави.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону № 66-ВВ від 20.04.2023 молодший сержант ОСОБА_1 отримав частину щорічної основної відпустки за 2023 рік тривалістю 10 календарних днів. З 25.04.2023 по 05.05.2023.

Згідно наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону № 87-ВВ від 11.05.2023 молодший сержант ОСОБА_1 вважається таким, який перебував на стаціонарному лікуванні з 03.05.2023 по 10.05.2023 у КНП клінічна лікарня Святого Пантелеймона Сумської міської ради.

Як зазначає відповідач, після лікування молодший сержант ОСОБА_1 не повернувся до місця проходження служби, у зв`язку із чим проведено службове розслідування та 13.06.2023 до ЄРДР внесені відомості відносно позивача (кримінальне провадження № 0000307) за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Наказом начальника 15 мобільного прикордонного загону від 19.06.2023 № 349-ОС молодший сержант ОСОБА_1 звільнений з посади, йому призупинено військову службу, у зв`язку із чим із 13 червня 2023 року позивач вважається таким, що не виконує (не несе) обов`язків військової служби.

23.05.2023 позивач подав до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп. г пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не виявив бажання проходити військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Рапорт просив розглянути у строк 3 робочі дні з дня отримання.

Вказаний рапорт, поданий засобами поштового зв`язку 525) отриманий відповідачем 30.05.2023, про що свідчить відомості трекінгу Укрпошти (а.с. 17).

Бездіяльність відповідача щодо неприйняття наказу за результатами розгляду рапорту від 23.05.2023 про звільнення з військової служби в триденний строк позивач вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Порядок проходження громадянами України (далі громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009).

Відповідно до п. п. 48-1-48-3 Положення № 1115/2009 для військовослужбовців, які самовільно залишили органи Держприкордонслужби або місця служби, дезертирували із Держприкордонслужби або добровільно здалися в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Військова служба для військовослужбовців призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв, повідомлень начальників органів Держприкордонслужби про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються, про що видається наказ начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходив службу.

Згідно п. 288 Положення № 1115/2009 у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення.

Суд встановив, що 25.05.2023 позивач подав на ім`я начальника другого відділу прикордонної служби, третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону рапорт про звільнення на підставі пп. г пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує постійного стороннього догляду

До рапорту додав копії паспорту та коду ОСОБА_2 , свідоцтва про народження від 20.03.1971; копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) від 28.02.2023; копію висновку № 1791 (протокол № 63) про наявність порушень функцій через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 29.03.2023; копію виписки № 2770 від 16.05.2023 із протоколу засідання ЛКК № 97; копію виписки № 2930 від 22.05.2023 із протоколу засідання ЛКК 3101.

Вказаний рапорт поданий засобами поштового зв`язку 525) та отриманий уповноваженою особою відповідача за довіреністю 30.05.2023, про що свідчить відомості трекінгу Укрпошти (а.с. 17).

Суд встановив, що будь-які докази розгляду рапорту позивача від 23.05.2023 у матеріалах справи станом на дату розгляду цієї справи по суті відсутні.

Відповідач у свою чергу зазначив, що у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення. Крім того, 13.06.2023 відносно позивача відкрито кримінальне провадження № 0000307 за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, у зв`язку із чим із 13 червня 2023 року позивача звільнено з посади та призупинено військову службу, позивач вважається таким, що не виконує (не несе) обов`язків військової служби.

Надаючи оцінку вказаним посиланням відповідача, суд врахував таке.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців врегульовано Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735. Цю Інструкцію розроблено зокрема відповідно до Конституції України, Законів України Про звернення громадян (далі Інструкція № 735).

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 Розділу І Інструкції № 735 у роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян потрібно забезпечувати кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень громадян з метою оперативного розв`язання порушених у них питань, задоволення законних вимог заявників, поновлення порушених конституційних прав та запобігання надалі таким порушенням.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності дії, унаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод.

Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України Про звернення громадян їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Згідно п.п. 2, 4 Розділу ІІ Інструкції № 735 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

У зверненні мають бути зазначені прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковане або написане від руки, розбірливо, чітко підписане заявником (групою заявників) із зазначенням дати.

Відповідно до п.п. 3-8 Розділу ІІІ Інструкції № 735 після первинного розгляду звернень громадян керівниками органів військового управління, командирами військових частин працівник підрозділу документального забезпечення (секретаріату, канцелярії):

уносить до журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян або реєстраційно-контрольної картки персонального комп`ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян;

здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам;

забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Звернення громадян, одержані органом військового управління, військовою частиною для виконання, в обов`язковому порядку обліковуються в журналі обліку звернень цього органу військового управління або заводиться реєстраційно-контрольна картка.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення.

Аналіз вказаних приписів Інструкції № 735 вказує на те, що у разі надходження до військової частини належно оформленого письмового звернення військовослужбовця, воно в обов`язковому порядку та строки встановлені Інструкцією належить прийняттю та розгляду. В свою чергу, за наслідками розгляду, заявника має повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Як встановив вище суд, будь-які докази розгляду 15 мобільним прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військовою частиною НОМЕР_3 ) рапорту позивача від 23.05.2023 (отриманого 30.05.2023) у матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що отримавши від позивача рапорт від 23.05.2023, який, як зазначає відповідач, поданий з порушенням порядку подачі, що встановлений Положенням № 1115/2009, відповідач повинен був у будь-якому разі його розглянути, як звернення військовослужбовця, в силу вищевказаних вимог Інструкції № 735 та за наслідками розгляду повідомити позивача про результати його розгляду і прийняте рішення.

Стосовно доводів відповідача щодо подання позивачем рапорту не по команді, суд зазначає, що згідно витягів з наказів начальника 15 мобільного прикордонного загону № 66-ВВ від 20.04.2023, № 87-ВВ від 11.05.2023, позивач проходив службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водія другого вогневого відділення мінометної прикордонної застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування. При цьому рапорт від 23.05.2023 позивач подав саме на ім`я начальника другого відділу прикордонної служби третьої прикордонної комендатури швидкого реагування, у підпорядкуванні якого перебуває позивач. Суд врахував, що у матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження доводів представника відповідача щодо подання позивачем рапорту з порушенням процедури, відповідач не надав доказів підпорядкування позивача іншим безпосереднім керівникам, окрім начальника другого відділу прикордонної служби третьої прикордонної комендатури швидкого реагування.

При цьому, слід відмітити, що навіть у разі подання рапорту не по команді, відповідач мав прийняти звернення позивача до розгляду та повідомити позивача яким саме вимогам нормативно-правових актів поданий рапорт не відповідає.

Стосовно обставин внесення 13.06.2023 до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення відносно позивача, звільнення його із вказаної дати з посади та призупинення військової служби, суд зазначає, що вказані обставини не впливають на встановлений Інструкцією № 735 обов`язок відповідача щодо розгляду рапорту позивача, оскільки позивач, попри призупинення військової служби, залишається у списках особового складу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону, що відповідно до п. 1 розділу 1 вказаної Інструкції покладає на відповідача обов`язок із розгляду рапорту. Суд також врахував, що рапорт позивача відповідач отримав 30.05.2023, тобто до прийняття наказу про призупинення військової служби (19.06.2023), що на переконання суду уможливлювало розгляд відповідачем рапорту позивача. З урахуванням зазначеного, посилання відповідача на вищевказані обставини, як на підставу для не здійснення розгляду рапорту позивача, суд вважає необґрунтованими.

Суд зазначає, що відсутність будь-яких доказів розгляду відповідачем рапорту позивача від 23.05.2023 вказує на бездіяльність відповідача саме щодо розгляду вказаного рапорту. Отже для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду рапорту позивача від 23.05.2023 та повідомлення про результати його розгляду і прийняте рішення і, як наслідок, зобов`язати відповідача розглянути такий рапорт.

В свою чергу вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття наказу про звільнення з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, є передчасними, оскільки відповідач не розглянув відповідний рапорт позивача.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нерозгляду рапорту Лисянського Сергія Миколайовича від 23.05.2023 про звільнення та повідомлення про результати його розгляду і прийняте рішення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 23.05.2023 про звільнення та повідомити позивача про результати його розгляду і прийняте рішення.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 );

2) відповідач НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 10.01.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК