Справа № 303/11977/23
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Вагерич О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 , Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 , Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.12.2023 року засобами поштового зв`язку ним було отримано копію постанови № 3256 за справою про адміністративне правопорушення від 22.11.2023 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником Пільгуй Є.В. про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 850,00 грн. Позивач зазначає, що викладені у постанові обставини про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, не відповідають дійсності, а відтак вважає таку незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, позивачем зазначено, що 21.11.2023 року офіцером відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол № 3256 про адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП в його присутності. При цьому, у згаданому протоколі ОСОБА_1 зазначив про свою незгоду з цим протоколом. Крім того в протоколі він вказав, що бажає скористатись правовою допомогою адвоката. Також в протоколі була зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення о 15 год. 00 хв. 22.11.2023 року. Наступного дня ним був укладений договір про правову допомогу з адвокатом. Прибувши на розгляд справи до Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки його адвокат не був допущений в приміщення установи у зв`язку з чим про такі обставини було повідомлено працівників поліції. Таким чином вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, за наслідком якої була винесена оскаржувана постанова, начальник Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 грубо порушив його права, а саме розглянув справу та виніс постанову без його участі та не надав можливості скористатися правовою допомогою адвоката.

За таких обставин позивач просить суд скасувати постанову № 3256 від 22.11.2023 року, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Ухвалою суду від 13.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

05.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого встановлено, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Так, у відзиві зазначається про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений посадовими особами Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з дотриманням всіх вимог КУпАП, зокрема і відповідно до ст. 256 КУпАП. Стосовно доводів позивача про грубе порушення його прав у зв`язку з відмовою допустити захисника до розгляду справи зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 був своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Оскільки ОСОБА_1 у визначений в протоколі час не з`явився, справа було розглянута за його відсутності. Крім того зазначається про те, що ст. 268 КУпАП не передбачено можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за умови присутності її адвоката. До того ж адвокат, який прибув на розгляд справи, не надав доказів того, що може бути представником ОСОБА_1 в розумінні ст. 270 КУпАП. Таким чином у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Позивач заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав.

Відповідачі про розгляд справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 268 КУпАП, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження і матеріалів позову на відповідні поштові та електронні адреси.

Належним чином повідомлені про розгляд справи відповідачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не висловили.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням положень ч. 8 ст. 262 КАС України, судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою № 3256 від 22.11.2023 року, винесеної начальником Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що позивач не надав до Мукачівському РТЦК та СП облікові дані, зазначені у п. 17, що збираються з метою визначення придатності для виконання військового обов`язку, п. 9 п. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим порушив п.п. 8, 10 п. 1 Додатку 2 до Порядку «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022 року.

Оскаржувана постанова винесена, зокрема, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 3256 від 21.11.2023 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП. В протоколі відображено аналогічне оскаржуваній постанові.

Також судом встановлено, що в поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що з таким не згідний, позаяк з`явився до Мукачівського РТЦК та СП відразу після того як отримав повістку. Також зазначив, що ніяких свідків, вказаних в протоколі, він не бачив. Крім того в протоколі вказав, що бажає скористатись правовою допомогою адвоката.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

Диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. За ч. 2 вказаної статті настає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого правопорушення в особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній часу. Отже, станом на 22.11.2023 року (дата розгляду справи про адміністративне правопорушення) діяв особливий період.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Приписами ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (ст. 277-2 КУпАП).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені правові положення, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП слід було розпочинати зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення і вручити їй копію такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повинна була бути повідомлена не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі за №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі за №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі за №308/12552/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Оскільки наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі за № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі за № 591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі за № 05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі за № 286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі за № 676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі за № 465/5145/16-а.

Судом встановлено, що позивача, всупереч вимогам чинного законодавства, не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено 21.11.2023 року, а розгляд справи відбувся наступного дня 22.11.2023 року, чим позбавлено останнього прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП. Суд при цьому зазначає, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право саме завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується тільки інформуванням особи про час та місце розгляду справи, але і дотриманням відповідного строку такого інформування.

Крім того, як вже було згадано вище, ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення № 3256 від 21.11.2023 року вказав, що бажає скористатись правовою допомогою адвоката.

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до усталеної практики у справах щодо України, поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення (Рішення від 06.09.2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21..10.2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine).

У ст. 271 КУпАП визначено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

У зв`язку з цим судом встановлено, що 22.11.2023 року позивач ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом з метою представництва його інтересів в Мукачівському РТЦК та СП при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП. На підтвердження відповідних повноважень адвоката також представлено ордер серії АО № 1107488 від 22.11.2023 року.

При цьому встановлено, що адвокат позивача прибув у визначений в протоколі час до Мукачівського РТЦК та СП для розгляду справи про адміністративне правопорушення, проте не був допущений до приміщення установи. Вказана обставина також визнається відповідачем про, що зазначено у відзиві на позовну заяву.

Одночасно суд критично сприймає твердження відповідача про те, що адвокат, який прибув на розгляд справи, не надав доказів того, що може бути представником Кампов С.В. в розумінні ст. 270 КУпАП враховуючи наведені вище документи, що належним чином підтверджують повноваження адвоката на участь у розгляді справи. Крім того не ґрунтується на положеннях закону позиція в частині того, що ст. 268 КУпАП не передбачено можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за умови присутності її адвоката. Так, норми КУпАП жодним чином не забороняють особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, приймати участь в розгляді справи тільки через свого адвоката.

Таким чином судом встановлено, що адвокат позивача був безпідставно не допущений до розгляду справи про адміністративне правопорушення за результатами розгляду якої і була прийнята оскаржувана постанова.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правовірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з яким закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Отже враховуючи те, що у справах цієї категорії обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладено на суб`єкта владних повноважень, суд констатує, що у спірному випадку суб`єктом владних повноважень не було доведено дотримання прав позивача та процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що не дозволяє стверджувати про правомірність оскаржуваної постанови.

Порушення прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, та порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є окремою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у ряді постанов. Так, 18.02.2020 року Верховний Суд у справі № 524/9827/16-а досліджував правомірність постанови без надання права особі скористатися правовою допомогою адвоката. Проаналізувавши положення статей 268, 271, 280 КУпАП, Суд зазначив, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. У рамках вказаної справи було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особа виявила бажання скористатись правовою допомогою, однак, з цього приводу не вжито жодних дій щодо надання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Вказаними діями порушено права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року в справі № 524/3644/17.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у ході судового розгляду справи не доведено дотримання прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, а отже і процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови № 3256 у справі про адміністративне правопорушення від 22.11.2023 року, винесеної начальником Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковником Пільгуй Є.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП. Крім того, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Одночасно суд також звертає увагу на те, що відповідачами у справі є начальник Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 та Мукачівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Частина 1 ст. 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з положеннями ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП).

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрів комплектування та соціальної підтримки» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме центр комплектування та соціальної підтримки суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Схожу правову позицію з цього питання було висловлено Верховним Судом у Постанові від 26.12.2019 року по справі № 724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

Таким чином, з наведеного вбачається, що начальник Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 є службовою особою та не може бути визначений в якості відповідача у цій справі в той час як належним відповідачем є саме Мукачівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

З огляду на вказане в задоволенні позову до начальника Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з врахуванням задоволення позову, відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складається з судового збору в розмірі 536,80 грн. та були сплачені позивачем, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 246, 250, 255, 262, 286 КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 210-1, 235, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову № 3256 від 22.11.2023 року, винесену начальником Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, полковником ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: начальник Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковник ОСОБА_3 Пільгуй ( АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Мукачівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул.. Духновича. 89, м. Мукачево, Закарпатська область, ).

Суддя А.М.Заболотний