Справа № 500/7492/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7492/23

10 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.09.2023 № 97 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 20.09.2023 ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 01.07.2000 по 22.07.2005, з 01.10.2006 по 31.01.2009, з 11.11.2010 по 29.06.2011, з 01.07.2011 по 31.07.2011 та період отримання допомоги по безробіттю з 07.06.2010 по 10.11.2010 відповідно до індивідуальних відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_2 (номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 20.09.2023 ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 09.07.1998 по 14.07.1998, з 01.07.2000 по 22.07.2005 відповідно до уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.09.2023 № 20/09/4, виданої ВАТ "Бережанський склозавод" на ім`я ОСОБА_2 , та індивідуальних відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_2 (номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити з 20.09.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до абз.4 п."б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213- VIII.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.09.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.09.2023 № 97 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, оскільки ОСОБА_1 не досягла віку 55 років, немає необхідного страхового та пільгового стажу. Проте страховий стаж позивача за періоди роботи з 01.07.2000 по 22.07.2005, з 01.10.2006 по 31.01.2009, з 11.11.2010 по 29.06.2011, з 01.07.2011 по 31.07.2011 та період отримання допомоги по безробіттю з 07.06.2010 по 10.11.2010 становить 8 років 6 місяців 15 днів і протиправно не зарахований відповідачем, хоча за вказаний період повністю сплачено страхові внески і при поданні заяви про призначення пенсії по Списку № 2 було надано підтверджуючі документи про зміну прізвища з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 ". Також відповідачем позивачу протиправно не зараховано до пільгового стажу роботи по Списку № 2 періоди роботи з 09.07.1998 по 14.07.1998 та з 01.07.2000 по 22.07.2005, хоча при поданні заяви про призначення пенсії було надано уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.09.2023 № 20/09/4, видану ВАТ "Бережанський склозавод " на ім`я ОСОБА_2 .

Пунктом "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ), в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі Закон № 213-VІІІ), передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам. Позивач послалася на те, що набуття ним права на призначення згаданої пенсії підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, яким зміни до п."б" ст.13 Закону № 1788-ХІІ, внесені Законом № 213-VІІІ, були визнані неконституційними.

Беручи до уваги те, що станом дату звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягла встановленого п."б" ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону № 213-VІІІ), пенсійного віку (52 роки 05 місяців), має необхідний загальний стаж (21 рік 10 місяців 23 дні) та пільговий (шкідливий) стаж роботи на посаді, віднесеної до Списку №2 (08 років 07 місяців 03 дні до 01.04.2015, що становить більшу половину необхідного пільгового стажу 10 років), вважає, що є всі законні підстави для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 13.12.2023 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що за результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення №97 від 26.09.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. При вирішенні питання про наявність в особи відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення ст.114 Закону №1058-IV. Вік позивача на момент звернення до пенсійного органу становить 52 роки 05 місяців, страховий стаж 13 років 04 місяці 08 днів, пільговий стаж 03 роки 06 місяців 07 днів.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 на момент звернення до пенсійного органу не досягла встановленого законодавством пенсійного віку (55 років), правові підстави для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відсутні. Також за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивачки не можуть бути зараховані періоди роботи з 01.07.2000 по 22.07.2005, з 01.10.2006 по 31.01.2009, з 11.11.2010 по 29.06.2011, з 01.07.2011 по 31.07.2011 та період отримання допомоги по безробіттю з 07.06.2010 по 10.11.2010, оскільки в даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене прізвище " ОСОБА_3 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_4 " згідно паспортних даних. До пільгового стажу не враховано період роботи з 01.07.2000 по 22.07.2005, оскільки в даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене прізвище " ОСОБА_3 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_4 " згідно паспортних даних. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази та пояснення, викладених у заявах по суті справи, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трудової діяльності працювала на різних посадах, що підтверджується відомостями її трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої 11.11.1996 року на ім`я ОСОБА_2 .

20.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.09.2023 № 97 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV, з підстав недосягнення віку 55 років та відсутності необхідного пільгового та страхового стажу. Вік позивача на момент звернення до пенсійного органу становить 52 роки 05 місяців, страховий стаж 13 років 04 місяці 08 днів, пільговий стаж 03 роки 06 місяців 07 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.07.2000 по 22.07.2005, з 01.10.2006 по 31.01.2009, з 11.11.2010 по 29.06.2011, з 01.07.2011 по 31.07.2011 та період отримання допомоги по безробіттю з 07.06.2010 по 10.11.2010, оскільки в даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене прізвище " ОСОБА_3 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_4 " згідно паспортних даних. До пільгового стажу не враховано період роботи з 01.07.2000 по 22.07.2005, оскільки в даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене прізвище " ОСОБА_3 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_4 " згідно паспортних даних.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить п.2 ч.2 ст.114 такого змісту.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах."

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За приписами ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з п."б" ст.13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений п."б" ст.13 Закону № 1788-ХІІ страховий стаж та пільговий стаж, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 (далі Рішення № 1-р/2020 ) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, п."б" - "г" ст.54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з п.3 резолютивної частини зазначеного Рішення № 1-р/2020 застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, п."б" - "г" ст.54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, зокрема: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п.2 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінкам після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку та страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 сформовано правовий висновок, згідно із яким оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. п.56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Також у цій постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що в її постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п.56) вона сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Відтак відмова ОСОБА_1 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла віку 52 роки 05 місяців, в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею пенсійного віку 55 років, визначеного п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Відмовляючи позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в оскаржуваному рішенні від 26.09.2023 № 97 також послалось на відсутність пільгового та страхового стажу.

Як передбачено ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацами 1 та 3 ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону № 1788-ХІІ, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), у відповідності п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок № 22-1).

Згідно з п.1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п.1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до п.1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Підпунктом 2 п.2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці або відомостей про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а починаючи з 01 січня 2010 року - індивідуальними відомостями про застраховану особу.

З вище вказаних правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено ст.62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.03.2018 в справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 в справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 в справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 в справі № 446/656/17, від 21.05.2020 в справі № 550/927/17, від 10.12.2020 в справі № 195/840/17, від 18.05.2021 в справі № 229/2330/17.

Як слідує з спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.09.2023 № 97 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, її страховий стаж становить 13 років 04 місяці 08 днів, пільговий стаж 03 роки 06 місяців 07 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу відповідачем не враховано періоди роботи з 01.07.2000 по 22.07.2005, з 01.10.2006 по 31.01.2009, з 11.11.2010 по 29.06.2011, з 01.07.2011 по 31.07.2011 та період отримання допомоги по безробіттю з 07.06.2010 по 10.11.2010, оскільки в даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене прізвище " ОСОБА_3 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_4 " згідно паспортних даних.

До пільгового стажу відповідачем не враховано період роботи з 01.07.2000 по 22.07.2005, оскільки в даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене прізвище " ОСОБА_3 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_4 " згідно паспортних даних.

З розрахунку стажу ОСОБА_1 вбачається, що до пільгового стажу відповідач, без будь- яких пояснень, також не зарахував позивачу періоди роботи по Списку № 2 з 09.07.1998 по 14.07.1998.

З матеріалів справи видно, що 15.02.2006 ОСОБА_2 розірвала шлюб з ОСОБА_5 , після розірвання шлюбу прізвище позивача " ОСОБА_3 ", про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 15.02.2006.

30.09.2017 ОСОБА_2 у місті Оборнікі-Сьльонскі республіки Польща зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , прізвище позивача після реєстрації шлюбу " ОСОБА_4 ", що підтверджується скороченою копією акта про шлюб USC/OS/2 АВ 9343079 від 30.09.2017.

17 листопада 2017 року у зв`язку із реєстрацією шлюбу із ОСОБА_6 , позивачу видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (номер документа НОМЕР_5 ; орган, що видав 6111).

01.12.2017 позивачу змінено прізвище у реєстраційному номері ( НОМЕР_2 ) облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (картка платника податків, номер бланка картки НОМЕР_6 , дата видачі 01.12.2017).

Разом з тим, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої 11.11.1996 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вона прийнята швеєю в радгосп "Україна" (запис № 1). 11.11.1996 звільнена з роботи по власному бажанню (запис № 2); 18.12.1996 прийнята на роботу відпальником скловиробів по І розряду на AT "Бережанський склозавод" (запис № 3); 20.11.2003 присвоєно III розряд видувальника скловиробів (запис № 4); 22.07.2005 звільнена з роботи за власним бажанням (запис № 5); 27.03.2003 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (запис № 6); 04.10.2006 прийнята на громадські роботи продавцем за трудовим договором № 310, зареєстрованим Бережанським РЦЗ до підприємця ОСОБА_7 (запис № 7); 04.12.2006 звільнена з роботи у зв`язку із закінченням строку договору (п.2 ст.36 КЗпП України) (запис № 8); 17.04.2006 скорочену виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп.5 п.5 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (запис № 9); 02.05.2006 поновлено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (запис № 10); 26.10.2006 скорочено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп.5 п.5 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (запис № 11); 10.11.2006 поновлено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (запис № 12); 04.12.2006 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп.1 п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (запис № 13); 05.12.2006 прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів за трудовим договором № 388-н до підприємця ОСОБА_7 (запис № 14); 03.02.2009 звільнена з роботи за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України (запис № 15); 07.06.2010 розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.2 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (запис № 16); 10.11.2010 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп.1 п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (запис № 17); 04.11.2010 кваліфікаційною комісією присвоєно 4 розряд за професією "Взуттьовик з індивідуального пошиття взуття" (запис № 18); 11.11.2010 прийнята на роботу в ТзОВ "Берегиня" на посаду взуттьовика з пошиття верху взуття (запис № 19); 29.06.2011 звільнена з роботи за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (запис № 20); 01.07.2011 прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів за трудовим договором № 7 до підприємця ОСОБА_7 (запис № 21); 31.07.2011 звільнена з роботи у зв`язку із закінченням строку договору згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (запис № 22).

Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), виданими на ім`я ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , сплачено страхові внески за періоди роботи позивача з 01.07.2000 по 22.07.2005, з 01.10.2006 по 31.01.2009, з 11.11.2010 по 29.06.2011, з 01.07.2011 по 31.07.2011.

Згідно із відомостями за звітний рік за БСВ (за наявності даних за періоди з 2010 року включно) індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), виданими на ім`я ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , страховий стаж позивача за період отримання допомоги по безробіттю з 07.06.2010 по 10.11.2010 становить 5 місяців і 4 дні (2 дні+5днів+22дні+31день+31день+30днів+31день+5днів).

Разом з тим, згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 , період з 01.10.2006 по 31.01.2009 частково зарахований відповідачем самостійно, а саме: з 02.05.2006 по 26.10.2006 та з 10.11 2006 по 04.12.2006, а відтак не є спірним.

За встановлених обставин, виходячи з заявлених в позовних вимогах періодів та зарахованих відповідачем, суд приходить до висновку, що до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню періоди з 01.07.2000 по 31.12.2003 та відповідно до індивідуальних відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_2 (номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з 01.01.2004 по 22.07.2005, з 05.12.2006 по 31.01.2009, з 11.11.2010 по 29.06.2011, з 01.07.2011 по 31.07.2011, з 07.06.2010 по 10.11.2010.

Також при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії позивачем надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній 20.09.2023 № 20/09/4, видану ВАТ "Бережанський склозавод" на ім`я ОСОБА_2 .

У вказаній уточнюючій довідці зазначено, що ОСОБА_2 з 18.12.1996 по 19.11.2003 (06 років 11 місяців 01 день) виконувала роботи в шкідливих умовах в скляному виробництві - відпалювала гарячі скловироби вручну (вказана посада передбачена підрозділом 1а розділу XVIII Списку № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та підрозділом 1а розділу XVIII Списку № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36) та з 20.11.2003 по 22.05.2007 (1 рік 8 місяців 2 дні) виконувала роботу в шкідливих умовах в скляному виробництві - видувала гарячі скловироби вручну (вказана посада передбачена підрозділом 1а розділу XV Списку № 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36).

Атестація робочих місць за умовами праці проведена та підтверджена висновками Головного управління праці та соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації від 02.10.2002 №138/05, від 19.12.2002 №172/05, від 06.03.2001 №042/05 та висновком Головного управління праці та соціальної політики Тернопільської обласної державної адміністрації від 31.01.2006 №05-02/037, які містяться в матеріалах справи.

Окрім цього, пільговий стаж позивача у період роботи з 01.07.2000 по 22.07.2005 підтверджується розділом відомості по спеціальному стажу індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Таким чином, на підприємстві, де працювала ОСОБА_1 , було проведено атестацію робочих місць за умовами праці, за результатами яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за займаними нею у спірні періоди з 09.07.1998 по 14.07.1998, з 01.07.2000 по 22.07.2005 посадами, які містяться в Списку №1 та в Списку № 2, про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, висновки щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці.

При цьому, пп.1 п. 9 Порядку№ 383 передбачено, що пенсії за сумісними роботами, професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списками, призначаються, зокрема, за Списком № 2, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку № 1, а інша в Списку № 2.

Таким чином, встановлені судом обставини справи та системний аналіз законодавчих норм свідчать про достатність поданих позивачем документів для встановлення факту перебування на посадах, що містяться в Списку № 2, в періоди з 09.07.1998 по 14.07.1998 та з 01.07.2000 по 22.07.2005, а тому вказані періоди мають бути зараховані до його пільгового стажу за Списком №2.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.09.2023 № 97 про відмову у призначенні позивачу пенсії критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

Аналіз зазначеної норми, у її взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

При цьому, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано усі визначені законом умови, необхідні для одержання пенсії за віком на підставі п."б" ст.13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ. Зокрема, наявність у позивача пільгового та страхового стажу.

Разом з тим, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

З огляду на викладене, оскільки вирішення питання, наявності права на пенсію (підрахунку пільгового та страхового стажу) є прерогативою пенсійного органу, суд вбачає у необхідності захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу періоди з 01.07.2000 по 31.12.2003 та відповідно до індивідуальних відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_2 (номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з 01.01.2004 по 22.07.2005, з 05.12.2006 по 31.01.2009, з 11.11.2010 по 29.06.2011, з 01.07.2011 по 31.07.2011, з 07.06.2010 по 10.11.2010, зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди з 09.07.1998 по 14.07.1998, з 01.07.2000 по 22.07.2005 та повторно розглянути заяву позивача від 20.09.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."б" ст.13 Закону № 1788-XII, в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII, та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 800,00 грн. згідно квитанції № від 13.11.2023 на суму 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.09.2023 № 97 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 01.07.2000 по 31.12.2003 та відповідно до індивідуальних відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_2 (номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з 01.01.2004 по 22.07.2005, з 05.12.2006 по 31.01.2009, з 11.11.2010 по 29.06.2011, з 01.07.2011 по 31.07.2011, з 07.06.2010 по 10.11.2010.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 періоди з 09.07.1998 по 14.07.1998 та з 01.07.2000 по 22.07.2005.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі збору в розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 10 січня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.