Справа № 420/10399/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши справу за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії вирішив задовольнити позовні вимоги частково.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить суд:

(1).Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 за період з 28.07.2022 по 17.03.2023;

(2).Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 за період з 28.07.2022 по 17.03.2023 в розмірі 100 000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

(3).Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 за 2023 рік;

(4).Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 за 2023 рік;

(5).Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 за 2023 рік ;

(6).Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачені грошові кошти, нараховані при звільненні в сумі 3824,24 грн.

(7).Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач стверджує, що за час військової служби та при звільненні відповідач не в повному обсязі сплатив грошове забезпечення та додаткову винагороду.

Позивач у зв`язку з отриманням тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків по бойовій охороні, перебував на лікуваннях, у відпустці у зв`зку з вказаною хворобою в періоді з 28.07.20122 по 17.03.2022. Однак за вказаний період відповідач протиправно не здійснював йому нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Також при звільненні позивача в запас відповідач не виплатив позивачу матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Позивач вважає, що оскільки відповідач своєчасно при звільненні не здійснив усі необхідні виплати він зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців.

(б) Позиція відповідача

Відповідач впродовж розгляду справи не скористався своїм правом на подання відзиву, незважаючи на своєчасне повідомлення про відкриття провадження у справі та отримання позову з додатками.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

15.05.2023 суд ухвалою відкрив спрощене провадження у справі.

17.07.2023 суд ухвалив перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

28.06.2023 суд ухвалив витребувати у відповідача докази по справі та зупинив провадження.

28.11.2023 суд ухвалив поновити провадження у справі, закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

14.12.2023 через неприбуття без поважних причин представника відповідача та за клопотанням представника позивача суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом

Позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України та був мобілізований, проходив службу з 01.04.2022 по 27.04.2023 у військовій частині відповідача.

Так, 12.06.2022 на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №125 позивач вибув в оперативне підпорядкування в район міста Слов`янськ з 12.06.2022 для виконання бойових завдань на підставі бойового розпорядження командира.

З 14.06.2022 по 27.08.2022 позивач брав участь у бойових діях, що підтверджується довідками ВЧ НОМЕР_2 від 02.07.2022 №3859, від 02.08.2022 №6525.

28.07.2022 позивач під час виконання обов`язків по бойовій охороні отримав травму, перелом ноги, що підтверджується копією наказу відповідача від 29.07.2022 №186, довідкою про обставини травми від 28.10.2022 №2810/8. В довідці зазначено, що позивач отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини.

Відповідно до висновку ВЛК від 01.11.2022 №8402 травма є тяжкою.

Після отримання поранення позивач був госпіталізований до міста Краматорськ та декілька разів переміщався до різних медичних закладів в різних регіонах ( АДРЕСА_1 ).

08.09.2022 на підставі наказу відповідача №219 позивач повернувся до складу військової частини.

12.09.2022 на підставі наказу відповідача №233 позивач з метою визначення придатності до військової служби був відправлений на ВЛК до КНП "ООКЛ" ООР.

23.09.2022 позивач повернувся та одразу відправлений у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою до 24.10.2022, що підтверджується копією наказу №235, висновком ВЛК від 19.09.2022 №39 та відпускного квитка від 24.09.2022 №2409/3.

31.10.2022 позивач на підставі наказу №274 відповідача, направлення №3110/1 за станом здоров`я направлений на ВЛК.

01.11.2022 на підставі висновку ВЛК №8402 позивач направлений на наступне лікування, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №6395.2022.

З 03.11.2022 по 03.12.2022 на підставі наказів від 02.11.2022 №276, від 03.12.2022 №307 позивач перебував у відпустці по лікуванню.

03.12.2022 позивач повернувся з відпустки у зв`язку з хворобою та одразу направлений на лікування до КНП "Фастівська ДЛІЛ" (н.п. Фастів), де перебував до 20.12.2023.

20.12.2022 на підставі наказу відповідача направлений на ВЛК.

Відповідно до висновку ВЛК від 21.12.2022 позивачу рекомендовано надання відпустки за станом здоров`я.

З 27.12.2022 по 19.01.2023 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я, що підтверджується відпускним квитком №2712/1.

20.01.2023 на підставі направлення позивач перебував на стаціонарному лікуванні до 21.02.2023, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №27.

З 07.03.2023 до 17.03.2023 позивач госпіталізований та перебував на лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №582.

17.03.2023 за наслідками лікування ВЛК видала довідку №127. Діагноз поставлений ВЛК: консолідований перелом зовнішньої кісточки правої гомілки (28.07.2022) лікований оперативно (30.11.2022 - МОС нижньої третини малогомілкової кістки правої нижньої кінцівки з фіксацією міжгомілкового синдесмозу) з наявністю металофіксаторів, без порушення функцій. Травма пов`язана із захистом Батьківщини. Придатний до військової служби.

Відповідно до виписки з карткового рахунку від 24.04.2023 відповідач не виплачував позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100 000 грн за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування.

27.04.2023 на підставі наказу №117 позивач звільнений у запас за сімейними обставинами.

При звільненні відповідно до грошового атестату №47 від 27.04.2023 відповідач нарахував позивачу:

- оклад за військовим званням - 477 грн.

- посадовий оклад за 10 тарифним розрядом до 27.04.2023 - 29304 грн.

- надбавка за вислугу років - 767,48 грн.

- надбавка за особливості проходження служби - 2760 грн.

- премія - 14259,24 грн.

- одноразова грошова допомога в разі звільнення з військової служби - 11357 грн.

- компенсація за невикористану відпустку - 24449,16 грн.

10.05.2023 відповідач сплатив позивачу кошти в розмірі 79549,68 грн.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення .

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Частиною 1 ст.9 цього Закону обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. За приписами ч.2 цієї статті до складу грошового забезпечення входять : посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, дщоплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошовго забезпечення.

24.02.2022 Президент України видав Указ №64/2022 "ро введення воєнного стану в Україні", який є продовженим на даний час.

28.02.2022 КМУ прийняв Постанову №168, яка надає додаткові гарантії військовослужбовцям, в тому числі на випадок отримання ними травм при несенні військової служби.

Згідно з п.1-2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168: "Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії".

Звертаючись до встановлених судом обставин справи, позивач у зв`язку з отриманням тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків по бойовій охороні, перебував на лікуванні в т.ч. у відпустці у зв`язку з вказаною хворобою в періоді з 27.07.2022 по 17.03.2023.

Однак, з огляду на виписку з карткового рахунку у вказаному періоді відповідач не здійснював йому нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 за час його перебування на стаціонарного лікування та у відпустці для лікування.

З урахуванням, процитованого вище, законодавства суд робить висновок про протиправну бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди та необхідність зобов`язати відповідача її нарахувати та виплатити позивачу за час його перебування на стаціонарному лікуванні, включаючи час переміщення з одного медичного закладу до іншого, та час перебування у відпустці для лікування за висновком ВЛК в періоді з 28.07.2022 по 17.03.2023.

Щодо невиплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суд зазначає наступне.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міноборони України від 07.06.2018 №260.

Відповідно до п.1 розділу ХХIV цієї Постанови: "1. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення".

Згідно з п.7 цього Розділу: "Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України". Цей вид допомоги не є обов`язковим та виплачується за конкретних умов.

Так, відповідно до п. 6 Рішенням Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачують військовослужбовцям у розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав: [...]безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за місцем служби згідно з рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира, а командиру - наказу вищого командира за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Тобто для отримання вказаної виплати факт безперервного перебування на лікуванні більше 30 днів поспіль є недостатнім. Крім цього факту, умовами виплати є також існування потреби у багатоетапному хірургічному лікуванні, протезуванні втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів. Проте позивач жодним чином не посилався та не довів суду, що у нього внаслідок отриманої ним травми існують потреби у лікуванні саме вказаного характеру. Так само позивач не вказував, що подавав відповідний рапорт із зазначенням розміру допомоги.

Таким чином, суд робить висновок, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати допомоги на вирішення соціально-побутових питань є необґрунтованою та не належить до задоволення.

Щодо фактичних виплат грошового забезпечення при звільненні, суд зазначає, що відповідно до грошового атестату відповідач нарахував позивачу грошові кошти на загальну суму 83 373,92 грн.

З огляду на виписку з банківського рахунку 10.05.2023 відповідач сплатив позивачу кошти в розмірі 79549,68 грн. Тобто у відповідача існує заборгованість по нарахованим коштам при звільненні у сумі 3824,24 грн.

Що стосується позовної вимоги - зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд вважає її передчасною. Адже за змістом ч.1 ст.117 КЗпП України період протягом якого до роботодавця можливе застосування вказаного виду відповідальності пов`язаний із реальним виконанням роботодавцем свого обов`язку по виплатам (фактичним розрахунком) в повному обсязі.

VI. Судові витрати

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не здійснює його розподіл.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 за час його перебування на стаціонарному лікуванні, у відпустці для лікування за висновком ВЛК, включаючи час переміщення з одного лікарського закладу до іншого в періоді з 28.07.2022 по 17.03.2023.

3.Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 в періоді з 28.07.2022 по 17.03.2023 в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, перебування у відпустці для лікування після тяжкої травми за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

4.Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_3 ) недоплачені грошові кошти, нараховані при звільненні в сумі 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири), 24 грн.

5.У решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО