Справа № 335/9889/23
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9889/23 2-а/335/3/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України сержанта поліції Дан Альони В`ячеславівни, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови серії ЕАТ 7825780 від 28 вересня 2023 р. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України сержанта поліції Дан А.В., Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови серії ЕАТ 7825780 від 28.09.2023 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.09.2023 року, він, рухався за кермом належного йому на праві власності автомобілі Додж Джорні, державний номер НОМЕР_1 з м. Дніпро в м. Запоріжжя.
Рухаючись по шосе, проїхавши поворот до селища Сонячне, близько 8.40 годин, він був зупинений інспекторами патрульної поліції Дан А.В. та ОСОБА_3 , що стояли на узбіччі біля службового автомобіля.
Працівники поліції повідомили його, що він був зупинений за порушення Правил дорожнього руху перевищення встановлених обмежень руху на 29 км/год., а саме: рухався зі швидкістю 79 км/год., чим порушив п. 12.4. ПДР Порушення швидкісного режиму в населеному пункті (дозволена швидкість не більше 50 км./год).
Також, було повідомлено, що вимірювання швидкості проводилось спеціальним приладом TruCam IO000387 Бк 471846, відеозапис вівся на бодікамеру патрульного інспектора.
На його прохання показати йому дорожні знаки, що відповідно п. 5.4.9 Правил дорожнього руху, вказують найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах, інспектор Дан А.В. повідомила, що такі знаки відсутні, але я мав розуміти, що заїжджаю в населений пункт і що він мав здогадатись, що він перетнув межу міста Запоріжжя.
На його прохання вказати йому на можливу наявність дорожнього знаку 3.2.9 «Обмеження максимальної швидкості», яким забороняється рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знаку, інспектори повідомили, що до місяця його вимушеної зупинки такі знаки не встановлені.
Також, на його прохання надати розпорядний документ, що визначав би місце встановлення приладу TruCam IO000387 Бк 471846 та фіксації ним порушень Правил дорожнього руху інспекторами поліції Дан А.В. та ОСОБА_3 про можливе порушення його прав, незаконність та протиправність їх дій в разі винесення постановити про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Також, наголошував, що інспектори поліції, притягуючи до відповідальності водіїв за порушення п. 12.4. ПДР Порушення швидкісного режиму в населеному пункті (дозволена швидкість не більше 50 км/год.), саме на цій ділянці дороги, грубо порушують Закон «Про Національну поліцію», правила дорожнього руху і відповідно до п. 14 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі «Поліцейський, який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідній державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов» має звернутись за встановленням знаків, передбачених п. 3.2.9 або 5.4.9 Розділу «Дорожні знаки» ПДР для наявності законних підстав накладення стягнень.
Як повідомила позивачу ОСОБА_4 , зазначене не відноситься до їх компетенції.
Не дивлячись на обставини, що склались, його заперечення, інспектором 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України сержантом поліції Дан А.В. відносно позивача було винесно постанову серії ЕАТ 7825780 від 28.09.2023 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 340 грн.
Позивач наголошує, що його заперечення на дії працівників поліції та незгода з винесеною постановою, а також його пояснення не були зафіксовані жодним чином, у внесенні їх до постанови йому було відмовлено.
А тому вважає, що своїми діями інспектор 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Дан А.В. грубо порушила його права, незаконно притягнула його до відповідальності, в її діях наявні численні процесуальні та матеріальні порушення, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, вважає за необхідне звернутись до суду з позовом про скасування постанови серія ЕАТ 7825780 від 28.09.2023 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Позивач вважає, що перевищення швидкості в населеному пункті понад встановлене обмеження у 50 км/год. має місце лише після проїзду знаку 5.53 «Початок забудови населеного пункту» і тільки в разі наявності знаку 5.51.
Порушення швидкісного режиму являється правопорушенням лише за наявності знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості». В такому разі забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку. Проте на ділянці руху, яка передувала зупинці позивача інспекторами патрульної поліції, безпосередньо до самого місця зупинки, були відсутні всі вищеперераховані дорожні знаки, в тому числі, що вказують на в`їзд на територію міста Запоріжжя або будь-якого іншого населеного пункту, що унеможливлює порушення ним вимог Правил Дорожнього руху.
Звертає увагу суду на те, що в постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ 7825780 від 28.09.2023 року не вбачається доказів порушення вимог дорожніх знаків 5.49-5.52 або 3.29, які б підтверджували, що водій ОСОБА_1 не виконав вимоги знаку 5.49 Правил дорожнього руху України, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що передбачає склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а лише містить повідомлення про вчинення правопорушення. при цьому, в постанові відсутня адреса вчинення правопорушення.
Сама постанова містить адресу її складання: м. Запоріжжя, вул. Тиражна, 70, однак реальним місцем її винесення було перехрестя вулиць Ярослава Мудрого та Каширського шосе, напроти заправки «ШЕЛЛ», що знаходиться в декількох кілометрах від адреси, вказаній в постанові.
Отже, за вказаних обставин факт порушення позивачем вимог ПДР України об`єктивними і беззаперечними доказами не доведений, що свідчить про фактичну відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та незаконність і безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Оскільки, крім постанови у справи про адміністративне правопорушення, додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 відповідачем суду не надано, постанова таких доказів не містить, вважає недоведеним з боку відповідача факту наявності в діях позивача будь-якого адміністративного правопорушення.
Таким чином, в діях позивача відсутнє порушення ПДР України, так як воно не підтверджене належними та допустимими доказами, тому вважає, що рішення поліцейського роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції Дан А.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП прийнято з порушенням вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 245, 252, 258, 280, 283, 285 КУпАП, у зв`язку з чим не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України і є незаконним.
Посилаючись на викладене, позивач просить позов задовольнити, скасувати постанову серії ЕАТ 7825780 від 28.09.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 28.09.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності , передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити. Стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 02.11.2023 року, відповідно до якого просить долучити до матеріалів справи диск з відеозаписом правопорушення. Зобов`язати позивача надати докази на ті обставини на які він посилається в своїй позовній заяві, відповідно до вимог ст. 160 КАС України. В задоволенні позовних вимог відмовити. Проводити розгляд справи без участі представника. Зазначає, що 28.09.2023 року під час несення служби у Запорізькій області було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України. Оскільки правопорушення мало місце, позивача було зупинено. Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», була наголошена причина звернення, а саме те, що водій порушив вимоги ПДР України. Під час несення служби, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 ТС № 008387 було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій ОСОБА_1 транспортного засобу DODGE JOURNEY, н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 79 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.
В ході розгляду справи, було роз`яснено суть вчиненого ним правопорушення та права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Позивач будь-яких клопотань не заявляв, що підтверджується відеозаписом, доданим до матеріалів справи. При цьому, на думку відповідача жодними положеннями Закону № 580-VІІІ, в тому числі частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків. Дорожній знак 5.70 України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків. В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофікації порушень дорожнього руху. Таким чином обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. Враховуючи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього через підсистему «Електронний суд» 08.01.2024 року надійшло до суду клопотання/заява, в якій ОСОБА_1 у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання, призначене до розгляду на 08.01.2024 року, просить провести слухання за його відсутності. Проти відзиву відповідача заперечує у повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідач інспектор 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України сержант поліції Дан А.В. в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.
Представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник, у відзиві просив розглянути справу без його участі та участі відповідача.
Вирішуючи питання, щодо суб`єктного складу відповідачів, суд вважає, що належним відповідачем є Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, оскільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною першою статті 122 КУпАП, працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції.
Отже, відповідні працівники органів і підрозділів Національної поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Використання в зазначених вище нормах формулювання «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом у порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових (службових) відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Саме такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17.
Таким чином позов в частині вимог до інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України сержанта поліції Дан А.В. є необґрунтованим, оскільки поданий не до тієї особи яка повинна відповідати за позовом.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог позивача до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП України встановлено відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Згідно з п. 12.4. Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
За правилами ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
В ході судового розгляду встановлено, що стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАТ 7825780 від 28.09.2023 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_1 , 28.09.2023 року о 08 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом DODGE JOURNEY, н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановленні обмеження руху на 29 км./год., а саме рухався зі швидкістю 79 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населеному пункті (дозвол. швидкість не більше 50 км./год) та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Вимірювання проводилось спеціальним приладом TruCam. БК 471846, 474247.
Разом з цим, відповідачем не виконані вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, та не доведено, що перевищення швидкості позивачем ОСОБА_1 28.09.2023 року відбулося саме у межах населеного пункту. Також у вказаній постанові відсутні посилання на наявність відповідного дорожнього знаку, інформуючого про початок населеного пункту із кілометровою або іншою позначкою до місця вчинення порушення, яке б слугувати підставою для висновку, що воно відбулося саме у населеному пункті у контексті ч. 1 ст. 122 КУпАП України.
Згідно з п.п. 2, 3ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).
Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» порядок дорожнього руху на території України встановлюються правилами дорожнього руху (ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно ДСТУ 4100-2014, 10.7.39 Знаки 5.45 «Початок населеного пункту» і 5.46 «Кінець населеного пункту» повинні застосовуватись для позначення населеного пункту (відповідно початку та кінця), в якому діють спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, і установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.
Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Відповідачем не виконані вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, та не доведено, що контроль швидкості позивача Шмакова І.В. 28.09.2023 року здійснювався в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
З урахуванням зазначеної правової норми, суд доходить висновку, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.
Відповідачем виконано вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України та не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. Утримання такого приладу поліцейським у руці, з урахуванням вірогідної похибки внаслідок можливого його дрижчання, інших коливань, неминучих за відсутності стаціонарного розміщення, ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.
За таких обставин, зазначена у постанові від 28.09.2023 року швидкість, із якою рухався позивач - 79 км/ год. не є об`єктивно встановленою.
Вказані обставини також призводять суд до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення за браком його об`єктивної сторони.
Крім того відповідно до п.п. 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Із приписів пункту 9 розділу ІІІ цієї інструкції - розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Вказані правові, в т.ч. процесуальні норми КУпАП, прописані в них принципи та гарантії під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем дотриманими не були.
Крім наданої позивачем копії постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ 7825780 від 28.09.2023 року, суду надано відеозапис на DVD-диску, відповідно до якого встановлено, що на ділянці руху, яка передувала зупинці Шмакова І.В. інспекторами поліції, безпосередньо до самого місця зупинки, були відсутні всі вищеперераховані дорожні знаки, в тому числі, що вказують на в`їзд на територію міста Запоріжжя або будь-якого іншого населеного пункту, що унеможливлює порушення позивачем Правил дорожнього руху.
Слід зазначити, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова містить відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис - «відео, фото з технічного приладу TRUCAM ІІ LTI 20/20 ТС008387, бодікамери 471846, 474247.
Наданий відповідачем відеозапис на DVD-диску підпадає під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора.
Як встановлено судом, шляхом огляду змісту DVD-диску, на відеозаписі відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копії відеозапису.
До матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (прилад чи його носій даних), який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.
Таким чином, наданий суду відеозапис не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.
Вказані обставини узгоджуються сталою практикою яка склалася при розгляді справ за аналогічними обставинами, а саме постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 року у справі № 532/2107/20, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 року у справі № 644/7446/19.
В той час, як за приписами ст. 245, ч. 1 ст. 246 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
За правилами частин 1-3 статті 7 КУпАП (забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення), ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За приписами статті 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
За приведеного вище, відповідачем не було дотримано встановленого законом порядку за якого особу може бути піддано заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням; були порушені такі принципи як: всебічність, повнота, об`єктивність з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.
Суд вважає, що відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, в даному випадку в порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винуватий позивач в його вчиненні, фактичні обставини справи не встановив, належних та допустимих доказів на їх підтвердження не зібрав та не оцінив, доводи позивача не перевірив, в постанові належним чином не обґрунтував свої висновки щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідних доказів не навів.
Разом з тим, відповідно до викладених позивачем пояснень у позовній заяві, в його діях не має складу адміністративного правопорушення, він діяв відповідно до положень ПДР України.
Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова є не законною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Таким чином, за результатами вирішення позову, суд констатує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. закрити.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності з ст. 139 КАС України.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Факт сплати ОСОБА_1 судового збору у сумі 536,80 грн. підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 67315225.
Таким чином, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, у відповідності з ч. 3 ст. 139 КАС України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог, а саме в рівних частках: суму сплаченого судового збору у розмірі 268 гривень 40 копійок (536,80 грн./2).
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України сержанта поліції Дан Альони В`ячеславівни, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови серії ЕАТ 7825780 від 28 вересня 2023 р. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.
Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ 7825780 від 28 вересня 2023 р. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити в повному обсязі.
Скасувати постанову серії ЕАТ 7825780 від 28 вересня 2023 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 122 КУпАП- закрити.
У задоволенні позовних вимог до Інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України сержанта поліції Дан Альони В`ячеславівни про скасування постанови серії ЕАТ 7825780 від 28 вересня 2023 р. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відмовити за необґрунтованістю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму сплаченого судового збору у розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 (№ 2);
Суддя В.О. Макаров