Справа № 300/2086/23
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" січня 2024 р. справа № 300/2086/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 19.04.2023 звернувся в суд з позовною заявою до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач, ТУ ССО у Івано-Франківській області), у якій просить:
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до розрахунку: з 18 жовтня 2022 року 30 000 гривень на місяць за 14 фактично відпрацьованих днів, листопад 2022 року - з розрахунку 10 000 гривень (на підставі Порядку №396), за грудень 2022 року - з розрахунку 10 000 гривень на місяць (на підставі Порядку №396), за січень 2023 року за 20 фактично відпрацьованих днів (на підставі Порядку №396).
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідно до змін від 31.10.2022 №396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану, яким було визначено механізм такої виплати однак, за результатами поданого ним рапорту службовим листом за вих. №40.06-92 від 19.04.2023 повідомлено, що такі виплати проводяться в межах фонду оплати праці співробітників, затверджених у кошторисі територіального управління на грошове забезпечення, відсутність таких коштів унеможливлює виплату такої винагороди. А тому вказує, що слід зобов`язати уповноважену особу територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області зобов`язати здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до розрахунку: з 18 жовтня 2022 року 30 000 гривень на місяць за 14 фактично відпрацьованих днів, листопад 2022 року - з розрахунку 10 000 гривень (на підставі Порядку №396), за грудень 2022 року - з розрахунку 10 000 гривень на місяць (на підставі Порядку №396), за січень 2023 року за 20 фактично відпрацьованих днів (на підставі Порядку №396).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.23,24). Пунктом 4 цієї ухвали витребувано у Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області належним чином оформлені письмові докази щодо нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення за період з 18 жовтня 2022 року по 20 січня 2023 року, з розрахунком відпрацьованих робочих днів за вказаний період.
Надалі, представником відповідача надіслано клопотання про зупинення провадження у справі, яке отримано судом 24.04.2023 до закінчення розгляду Верховним Судом зразкової справи за №260/3564/22 (а.с.26,27).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 зупинено провадження в адміністративній справі №300/2086/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій до набрання чинності рішення Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у зразковій справі №260/3564/22 (адміністративне провадження №Пз/990/4/22) (а.с.31-33).
Територіальне управління Служби судової охорони в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву, який отримано судом 16.05.2023 (а.с.38-40 та зворотна сторона). Так, у відзиві представник відповідача зазначив, що на виконання статті 165 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони", з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони, затверджено Наказом Державної судової адміністрації України 26.08.2020 №384 Порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони (надалі, також Порядок). Відповідно до вказаного Порядку підставою для виплати грошового забезпечення, в тому числі його основних, додаткових та одноразових додаткових видів, є накази Служби або територіального управління. Згідно із пунктом 10 Порядку грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення. Відповідач вказав, у відповідних кошторисах територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області на 2022 та 2023 роки видатки на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, не затверджувалися. Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.
Додатково, на адресу суду 16.05.2023 відповідачем надіслано заяву на виконання пункту 4 ухвали суду від 24.04.2023 (а.с.48 та зворотна сторона).
У подальшому, позивачем 30.10.2023 подано до суду клопотання про поновлення провадження у справі (а.с.52,53).
Ухвалою від 02.11.2023 клопотання позивача задоволено та поновлено провадження у справі (а.с.54-55).
Надалі, представником відповідача 22.12.2023 надіслано додаткові пояснення в яких зернено увагу суду на те, що у позивача наявне судове рішення у справі за №300/2990/22 між тими самими сторонами і тих же підстав (а.с.58 та зворотна сторона).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Івано-Франківській області на посаді командира ІІ взводу охорони І підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області по даний час, що підтверджується витягом із наказу від 12.11.2019 №27о/с (а.с.16), довідкою від 18.04.2023 №34 (а.с.11) та службовим посвідченням Серії НОМЕР_1 від 09.12.2019 (а.с.12).
Позивачем, 14.04.2023 подано рапорт Начальнику територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області в якому просив надати йому інформаційну довідку щодо нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн щомісячно, відповідно до Постанови №168 (а.с.13).
У відповідь, Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області листом від 19.04.2023 №Вих.№40.06-92 повідомило позивача про те, що у затверджених Державною судовою адміністрацією України кошторисах Служби судової охорони на 2022 та 2023 роки відповідних кошторисах територіальних управлінь Служби видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 не передбачалися та не затверджувалися, у зв`язку з чим фінансовий ресурс за фондом оплати праці не дозволяє здійснити таку виплату (а.с.14-15).
Починаючи з 24 лютого 2022 року по січень 2023 року відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася позивачу додаткова винагорода відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.
Дана обставина згідно з частиною першою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України доказуванню не підлягає, як така, що визнається учасниками справи і в суду немає сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.
Позивач, вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, звернувся з даним позовом до суду.
Враховуючи відповідність цієї справи ознакам типової справи, визначеної Верховним Судом в ухвалі від 07.11.2022 в справі №260/3564/22, висновки, викладені в рішенні Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 06.04.2023, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023, що ухвалені в зразковій справі №260/3564/22, суд застосовує під час розгляду цієї адміністративної справи.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 160 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.
Відповідно до частин 1-2 статті 161 Закону України Про судоустрій і статус суддів, служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.
Частина 7 статті 161 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачає, що фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з частиною 1 статті 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками (частина 2 статті 165 Закону №1402-VIII).
Пунктом 3 вказаної постанови Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
В пункті 5 цієї постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Згідно з Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384, в редакції до 25.05.2023 (надалі також - Порядок №384), винагорода належить до додаткових видів грошового забезпечення.
Проте, виплату зазначених коштів відповідач з 24.02.2022 не здійснював.
31.10.2022 наказом Державної судової адміністрації України №396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (надалі також - Порядок №396).
Згідно з пунктом 3 Порядку №396 додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.
За змістом пункту 4 Порядку №396 виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.
За імперативною нормою частини 2 статті 165 Закону №1402-VIII розмір грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Системний аналіз пункту 2-1 постанови КМУ №168, в редакції на час спірних правовідносин, свідчить, що наявність у ДСА України права встановлювати порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги не є тотожним праву встановлювати розміри додаткових винагород.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).
Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, до спірних правовідносин слід застосовувати норми постанов Кабінету Міністрів України, а не Порядку №396, який прийнятий на виконання Постанови №168, проте суперечить їй у відповідній частині.
Підставами невиплати позивачу додаткової винагороди відповідач зазначає відсутність в кошторисі установи відповідних коштів. Покликається на статтю 51 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.
Однак, право на виплату додаткової винагороди співробітникам Служби судової охорони, передбачене Постановою №168, підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції, та не може бути обмежене через відсутність відповідних коштів, доки її виплата передбачена законодавством. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року в справі "Кечко проти України").
Конституційний Суд України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 неодноразово вказував, на необхідність виконання державою зобов`язань щодо виплати встановлених законодавством заробітної плати, пенсій та інших виплат, що фінансуються з державного бюджету.
Таким чином, відсутність у затвердженому кошторисі видатків на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168, не може бути підставою для невиплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, яка є складовою грошового забезпечення позивача.
Пунктом 15 Порядку №384 передбачено, що грошове забезпечення, що належить до виплати співробітнику і своєчасно не виплачене або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого співробітник мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
З огляду на подану відповідачем інформацію про те, що позивачем вже здійснено судовий захист в частині з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30 000 грн, щомісячно у справі за №300/2990/22, позивач має право на виплату додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, з урахуванням позовних вимог, починаючи з 18.10.2022.
Відповідно до вимог частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Підсумовуючи вищенаведене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення ним будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 18 жовтня 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач - Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області, адреса: вул. Національної Гвардії, буд. 14-А, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 43213960.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.