Справа № 620/16522/23
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м. Чернігів Справа № 620/16522/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у якому просить:

визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2020 2022 роки під час обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 , а Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не застосування відповідного показника за наслідком звернення до нього позивача;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020 2022 роки з дня її призначення, а саме з 20.03.2023 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що вона отримувала пенсію за вислугу років, а з 20.03.2023 позивача було переведено пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії відповідно до статей 26, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області подано відзив на позов, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні. Посилається на те, що відповідно до статті 4 Закону № 1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Відповідно до статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Як зазначено в наведеній нормі, вибір пенсії надається громадянину саме під час її призначення. Таке призначення відбулось у 2014 році. Відтак, оскільки право на призначення пенсії вже було реалізоване позивачем, починаючи з 2014 року, то в майбутньому можливий лише перехід з одного виду пенсії на інший. Таким чином, що переведення з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії. При цьому, пенсійне законодавство не містить застереження щодо переведення з одного на інший вид пенсії лише в межах одного закону.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у поданому відзиві на позов заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити. Вказує, що згідно частини 1 статті 10 Закону України № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один з видів пенсії за її вибором. За матеріалами пенсійної справи з 18.08.2014 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, обчислену згідно із Законом № 1058. Після досягнення пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, на підставі особистої заяви від 20.03.2023, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням в Запорізькій області ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з цієї дати. Обчислення пенсії проведено із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки 7405,03 грн. Тому відповідачем при обрахуванні розміру пенсії правильно застосовано показники середніх заробітних плат за 2014, 2015 та 2016 роки.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 18.08.2014 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.09.2014 позивачу припинена виплата пенсії за вислугу років у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на вислугу років. Рішенням про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до заяви позивача від 20.03.2023 приймалося за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів, спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (а.с.21-30).

20.09.2023 позивач звернулася із заявою від 20.09.2023 у порядку, передбаченому Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян», щодо здійснення перерахунку пенсії із застосуванням для її розрахунку показника середньої заробітної плати, який існував на час переведення з пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788 на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 (а.с.11-12).

За результатами розгляду звернення від 20.09.2023 відповідачами надано відповіді, відповідно до яких роз`яснено щодо порядку переведення з одного виду пенсії на інший та застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні при проведенні такого перерахунку пенсії (а.с.13-21).

Відповідно до сформованого розрахунку заробітку для обчислення пенсії позивача від 03.04.2023 при призначенні пенсії за віком, позивачу розрахували за показником середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014 - 2016 роки (а.с.8).

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058- IV).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статті 10 Закону №1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Тобто, Законом № 1058-ІV передбачено такі пенсійні виплати, як пенсію за віком, по інвалідності у зв`язку з втратою годувальника та врегульовано переведення між цими видами пенсії.

Отже, законодавцем визначено чіткий перелік видів пенсії, що призначаються за Законом № 1058-ІV.

Згідно з положеннями частини першої статті 45 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

За приписами частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас, частина 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 вказує, що переведення переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені у частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 регламентований порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Таким чином, вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які визначені саме Законом №1058-IV. А тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення іншого виду пенсії, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Аналогічний висновок викладений в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду № 560/19830/21 від 22 грудня 2022 року.

Окрім цього, пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до матеріалів справи позивач з 18.08.2014 року отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 20.03.2023 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Позивач вважає, що пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 має бути перерахована, виходячи з показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, тобто за 2020-2022 роки, що передували року звернення (2023 рік) за призначенням пенсії за віком до територіального управління Пенсійного фонду України.

З даного приводу суд зазначає, що для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, тобто за 2020-2022 роки необхідне дотримання такої умови як переведення/призначення вперше на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 з 18.08.2014 отримувала пенсію за вислугу років, а тому показник середньої заробітної плати повинен зміюватися залежно від переведення з 20.03.2023 на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Варто вказати, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 577/2576/17 сформувала правову позицію, згідно якої застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, можливе за переведенням з одного виду пенсії на інший, тобто має мати місце первинне призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачу вперше з 20.03.2023 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, підстав для не здійснення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020, 2021, 2022 роки, з якої сплачено страхові внески, при переведенні на пенсію за віком за тим же законом - немає.

Як уже зазначалось судом, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

У даному випадку суд вважає за доцільне застосувати правовий висновок Верховного Суду у постанові №813/2355/18 від 10 листопада 2022 року, де суд касаційної інстанції також зауважив, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, при призначенні у 2023 році позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV має застосовуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, а саме 2020-2022 роки.

У відзиві на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відповідач вказує, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вимог статті 47 Закону № 1058 пенсія виплачується за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України. Відповідно до пункту 4.10 Порядку 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не має повноважень на вчинення будь-яких інших дій з приводу пенсійного забезпечення позивача, у тому числі за рішенням суду, оскільки останній не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було уповноважено на розгляд конкретної заяви позивачки про перерахунок пенсії, тому територіальним органом Пенсійного фонду України, уповноваженим на виконання рішення суду, може бути визначено судом лише Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Однак, матеріалами справи встановлено, що рішення про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до заяви ОСОБА_1 від 20.03.2023 приймалося за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (а.с.21).

З огляду на вказане вимоги позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року).

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, є протиправними. Як наслідок, належним способом захисту прав та інтересів позивача буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки. Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 20.03.2023, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відзиві на позов на пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд зазначає наступне.

Так, положеннями частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У даному випадку про порушення своїх прав позивач дізнався з листів Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.10.2023, від 06.10.2023, від 03.10.2023 відповідно, якими відповідачі повідомили про відсутність підстав для застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення попереднього виду пенсії.

Таким чином, з 20.03.2023 право позивача на застосування показника середньої заробітної плати (доходу) за 2020-2022 є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог передбачених чинним законодавством.

Також суд вказує, що невиконання алгоритму дій відповідачами, який не змінився, привів до порушення прав позивача з моменту виникнення підстав для цього.

Крім того суд звертає увагу на те, що відповідачам не було заявлено відповідне клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи (а.с. 31) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 858,88 грн.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 850,00 грн, а саме 425,00 грн з кожного.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 20.03.2023, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 20.03.2023, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 425,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 425,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проспект Соборний, буд. 158Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54020, .

Повний текст рішення виготовлено 10 січня 2024 року.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА