Справа № 340/7131/23
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/7131/23

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Казанчук Г.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Охрименка Артема Вікторовича, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), що полягає у відмові розглянути рапорти ОСОБА_1 :

- про надання медичної допомоги, направлення на стаціонарне лікування, направлення на проходження військової-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби та направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією з метою встановлення групи інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності від 19.07.2023;

- про нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік від 25.07.2023;

- про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 25.07.2023;

- про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за поранення та перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я від 25.07.2023;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) розглянути рапорти ОСОБА_1 :

- про надання медичної допомоги, направлення на стаціонарне лікування, направлення на проходження військової-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби та направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією з метою встановлення групи інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності від 19.07.2023;

- про нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік від 25.07.2023;

- про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 25.07.2023;

- про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за поранення та перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я від 25.07.2023.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що у зв`язку із отриманням ОСОБА_1 поранення під час виконання обов`язків військової служби при захисті України, останній з 23.06.2022 року потребує постійного лікування і за станом здоров`я не може виконувати військові обов`язки.

19.07.2023 року ОСОБА_1 подав рапорт про направлення його на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини та направлення його на проходження військово-лікарської комісії, який 20.07.2023 року був отриманий військовою частиною, проте, станом на день звернення до суду відповіді про його розгляд ОСОБА_1 не отримав.

Крім того, 25.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся із рапортами про нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за поранення та перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, які 31.07.2023 року, проте також не розглянуті. А тому, представник позивача вважає, що своєчасний не розгляд рапортів ОСОБА_1 є протиправною бездіяльністю.

Ухвалою судді від 28.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено строк на подання процесуальних заяв.

Військова частина НОМЕР_1 правом надання відзиву не скористалась, хоча матеріали позову представник військової частини НОМЕР_1 отримав, що підтверджується електронним листом (а.с.67).

Дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , призваний під час загальної мобілізації на військову службу та проходить її у в/ч НОМЕР_1 (а.с.18).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2022 року №2718 23 червня 2022 року одержав акубаротравму в результаті артилерійськового обстрілу (а.с.19).

Представник позивача вказує протягом періоду з 24.06.2022 року по 02.05.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні.

ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом про надання медичної допомоги, направлення на стаціонарне лікування, направлення на проходження військової лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби та направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією з метою встановлення групи інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності від 19.07.2023 року (надалі - рапорт 1, а.с.29-30). Рапорт направлений поштою (а.с.55).

Вказаний рапорт військової частиною НОМЕР_1 отримано 20.07.2023 року, що підтверджується роздруківкою із сайту ''Укрпошта. Відстеження'' (а.с.58).

Представник позивача стверджує, що відповідь не отримував.

ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортами про нарахуванням та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік від 25.07.2023, про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 25.07.2023 року, про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за поранення та перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я від 25.07.2023 року (надалі - рапорти 2, а.с.33-36). Рапорти направлені поштою (а.с.49).

Вказаний рапорт військової частиною НОМЕР_1 отримано 31.07.2023 року, що підтверджується роздруківкою із сайту ''Укрпошта. Відстеження'' (а.с.61).

Представник позивача стверджує, що відповідь не отримував.

Отже, наявність протиправної бездіяльності щодо не розгляду рапортів позивача є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (надалі Дисциплінарний Статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до частини 6 статті 5 Дисциплінарного Статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України

від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі Статут ВС ЗСУ) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Приписами пункту 14 Статуту передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (загальний обов`язок військовослужбовця).

На виконання вказаної норми, позивачем надано докази звернення із рапортом 1 та рапортами 2 до командира військової частини НОМЕР_1 .

Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів, а відтак має бути належний доказ отриманням військовою частиною такого рапорту/заяви військовослужбовця чи його представника (в порядку звернення громадян), який може бути направлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини.

Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 № 735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 р. за № 94/29962 (далі - Інструкція) визначений порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до цієї Інструкції в роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян має забезпечуватись кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень.

Згідно пунктам 4-5 розділу ІІІ ''Розгляд звернень громадян'' Інструкції термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Отже, як на думку суду, рапорт 1 та рапорти 2 мали бути розглянутим командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим вважається звернення, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

При цьому, відлік 30-денного строку розпочинається - це день отримання військовою частиною такого звернення.

Як свідчить інформація ''Укрпошта відстеження'' рапорт 1 відповідачем отримано 20.07.2023 року (а.с.55). А відтак, відлік строку на розгляд рапорту позивача розпочався з 21.07.2023 року та мав кінцеву дату розгляду 19.08.2023 року.

Позивач до суду звернувся 22.08.2023 року. Отже, на час звернення позивача до суду 30 денний строк сплинув, отже відповідач допустив бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача від 19.07.2023 року.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Оскільки відповідачем щодо не розгляду рапорту позивача від 19.07.2023 року допущено протиправну бездіяльність, тому суд дійшов висновку про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт 1 від 19.07.2023 року.

Як свідчить інформація ''Укрпошта відстеження'' рапорти 2 відповідачем отримано 31.07.2023 року (а.с.61). А відтак, відлік строку на розгляд рапорту позивача розпочався з 01.08.2023 року та мав кінцеву дату розгляду 30.08.2023 року.

Позивач до суду звернувся 22.08.2023 року. Отже, на час звернення позивача до суду 30 денний строк не сплинув, отже відповідач, станом не день звернення позивача до суду, не допустив бездіяльність щодо не розгляду рапортів позивача від 25.07.2023 року.

Вказане свідчить, що на дату звернення до суду відсутній правовий спір між сторонами щодо наявності протиправної бездіяльності не розгляду рапортів від 25.07.2023 року, тобто відсутнє порушене право, яка підлягає судовому захисту.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.

Свою позицію щодо застосування Конституції України при здійсненні правосуддя Верховний Суд України свого часу відобразив у постанові Пленуму ''Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя'' від 1 листопада 1996 року №9.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28 листопада 2018 року у справі №607/6092/18, від 05 червня 2019 року у справі №607/6865/18, від 11 червня 2019 року у справі №917/1338/18, визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відсутність спору на день звернення позивача до суду, у свою чергу, взагалі виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

Враховуючи вищезазначене, суд констатує про відсутність порушеного права позивача щодо не розгляду рапортів від 25.07.2023 року станом на день звернення позивача до суду. Вказане є беззаперечною підставою для відмови в позові, з огляду на передчасне звернення до суду із вказаним позовом.

Спеціальні норми законодавства про проходження військової служби не містять чіткового терміну щодо розгляду рапорту військовослужбовців, а тому суд вважає, що для регулювання термінів розгляду звернень громадян застосовуються норми Закону України ''Про звернення громадян''. Відповідно до нього звернення можуть розглядатися та вирішуватися невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня отримання їх у разі, якщо вони не потребують додаткового вивчення. Загальний строк - один місяць та (за необхідності) може бути продовжений до 45 днів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 стосовно не розгляду рапортів про нарахуванням та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік від 25.07.2023, про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 25.07.2023 року, про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за поранення та перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я від 25.07.2023 року. Вказане свідчить про відсутність порушеного права позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про надання медичної допомоги, направлення на стаціонарне лікування, направлення на проходження військової-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби та направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією з метою встановлення групи інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності від 19.07.2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про надання медичної допомоги, направлення на стаціонарне лікування, направлення на проходження військової-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби та направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією з метою встановлення групи інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності від 19.07.2023 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК