Справа № 460/1931/20
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
26 грудня 2023 року м. Рівне №460/1931/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Д.Є. Махаринця за участю секретаря судового засідання Кривчук І.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: ОСОБА_1 , представник Дудка І.О.
відповідача: представник Гордійчук О.М.
третьої особи відповідача: представник не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву у справі за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Керівник Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Петняк В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державної казначейської служби України
про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду,
У березні 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладене у листі від 06.03.2020 року №3010-3414/М-02/8-1700/20, та рішенні Управління застосування пенсійного законодавства - відділу з питань перерахунків пенсій №14 від 24.02.2020р. № 17/0315-24, про відмову в проведенні перерахунку пенсії за вислугою років;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату з 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 13 лютого 2020 року за № 18-14вн-20, без обмеження її граничного розміру та виплатою різниці в пенсії за минулі 12 місяців.
- присудити до негайного виконання виплату перерахованої пенсії за один місяць.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020, Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладене у листі від 06.03.2020 року № 3010-3414/М-02/8-1700/20 та рішення Управління застосування пенсійного законодавства - відділу з питань перерахунків пенсій №14 від 24.02.2020 р. № 17/0315-24 про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату з 13.12.2019 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII в первинній редакції, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати визначеної на підставі інформаційної довідки Прокуратури Рівненської області від 13 лютого 2020 року за № 18-14вн-20 без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулі 12 місяців, - за період з 13.12.2018 по 13.12.2019 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн., за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 - без змін.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у якій просив про визнання дій та рішення протиправними в порядку статті 383 КАС України. Позивач просить суд визнати протиправними дії та рішення відповідача щодо неналежного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 та постановити окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог Конституції України, Закону України "Про прокуратуру", особами, які здійснювали виконання судового рішення по справі №460/1931/20 щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 й виплати заборгованості неотриманої пенсії за попередній період та провести належні заходи стосовно недопущення в подальшому таких дій посадовими особами ГУ ПФУ в Рівненські області.

У вказаній заяві зазначено, що пенсійним органом при перерахунку пенсії самовільно і безпідставно суттєво знижено середній заробіток для перерахунку пенсії, хоча згідно з інформаційною довідкою Прокуратури Рівненської області від 13.02.2020 №18-14вн-20 він склав 80616,49 грн. Тобто боржником самовільно обмежено суму місячної заробітної плати для перерахунку пенсії.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, такими, що порушують права позивача, які підтверджені рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від у справі №460/1931/20.

Одночасно позивач зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (зокрема, пункт 43 рішення від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України»). У рішенні суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, виправдовуючи неспроможність виконати судове рішення про виплату боргу. І тому невиконання судового рішення не може бути виправдане відсутністю бюджетних видатків.

Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року).

Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Пенсійний орган подав відзив на заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у якій не погодився з доводами заявника, вказав на те, що пенсійним органом вжито конкретних заходів щодо повного виконання рішення суду у справі 460/1931/20 лише 20.11.2023 та просив відмовити в задоволенні такої заяви.

Судовим рішенням у справі №460/1931/20 підтверджено наявність порушеного права позивача на перерахунок пенсії, яке одночасно відновлене таким рішенням.

При цьому, порушене право особи-позивача було відновлено рішенням суду шляхом: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату з 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 13 лютого 2020 року за № 18-14вн-20, без обмеження її граничного розміру та виплатою різниці в пенсії за минулі 12 місяців.

Таким чином, вказаним судовим рішенням достеменно встановлено спосіб його виконання.

Так статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У зв`язку з невиконанням боржником судових рішень в добровільному порядку, позивачем 09.10.2020 р. був отриманий в Рівненському окружному адміністративному суді відповідний виконавчий лист.

Згідно з виконавчим листом №460/1931/20 від 09.10.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату з 13.12.2019 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ в первинній редакції, виходячи з розрахунку: 90% від суми місячної заробітної плати визначеної на підставі інформаційної довідки Прокуратури Рівненської області від 13 лютого 2020 року за № 18-14вн-20 без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулі 12 місяців, - за період з 13.12.2018 по 13.12.2019.

На підставі пред`явленого до виконання виконавчого листа постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 23.10.2020 р. відкрито виконавче провадження № 63360372, згідно якої боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

01.10.2020 ОСОБА_1 як стягувачем направлено боржнику заяву щодо добровільного виконання судового рішення.

Пенсійним органом на таку заяву надано відповідь від 30.10.2020 №8604-8329/М-93/8-1700/20 у якій зазначено, що відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 пенсія за вислугу років призначається у відсотках від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Відповідно до статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Встановлено, що сума місячної заробітної плати для перерахунку пенсії була визначена судом на підставі інформаційної довідки Прокуратури Рівненської області від 13 лютого 2020 року за № 18-14вн-20.

Проте, в ході виконання судового рішення відповідач одноосібно і безпідставно занизив розрахункову величину середнього заробітку для перерахунку пенсії, чим суттєво занизив базу для обрахування розміру пенсії позивача, хоча згідно з інформаційною довідкою прокуратури чітко визначено розмір середнього заробітку в розмірі 80616,49 грн.

Іншими словами боржник самовільно обмежив суму місячної заробітної плати для перерахунку пенсії, відповідно визначив собі менший борг чим присудив суд.

Суд звертає увагу, що посилання на вказані вище норми закону наведені пенсійним органом у своїй відповіді можуть стосуватись лише питань саме щодо призначення пенсій вперше, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Оскільки прийнятим 13.12.2019 Другим Сенатом Конституційного Суду України Рішенням № 7-р(ІІ)/2019 встановлений такий порядок виконання цього Рішення: частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697Л/ІІ підлягає застосуванню в первинній редакції: 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок».

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697Л/ІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового дёржавного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Таким чином, частинами 1 та 2 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Крім того боржником не вжито і належних заходів по підрахунку і виплаті різниці в розмірі пенсії за попередній період, як це передбачено судовим рішенням. Ним лише декларується можливість проведення виплат у невизначений термін за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Суд звертає увагу, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1931/20 спрямоване на захист прав та законних інтересів позивача щодо перерахунку його пенсії, оскільки в його резолютивній частині зобов`язано пенсійний орган вчинити дії конкретного змісту та чітко визначені всі критерії якими повинен керуватись пенсійний орган при проведенні такого перерахунку, це також убезпечує від незаконного застосування відповідачем обмеження розміру середньомісячного заробітку та проведення перерахунку із застосуванням інших сум ніж визначені у довідці Прокуратури Рівненської області від 13.02.2020 за №18-14вн-20.

Таким чином, на підставі рішення суду від 08.05.2020 у справі №460/1931/20 відповідач мав би здійснити наступний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 13.12.2019 року, врахувавши суми та їх розміри які визначені саме у довідці Прокуратури Рівненської області від 13.02.2020 за №18-14вн-20 та які відповідач відмовлявся врахувати добровільно (у позасудовому порядку).

Натомість, відповідач при здійснені перерахунку пенсії заявника неправомірно відступив від рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №460/1931/20, та не провів перерахунку пенсії позивачу з урахуванням сум вказаних у довідці Прокуратури Рівненської області від 13.02.2020 за №18-14вн-20 та не провів виплату різниці в розмірі пенсії за минулі 12 місяців.

Разом з тим відповідач вищенаведені дії, зокрема щодо перерахунку пенсії позивача виконав зі застосуванням протиправно обмеженого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у рішенні суду від 08.05.2020 року не передбачено.

Крім того, такі дії відповідача порушують законні очікування позивача щодо того, що після вирішення його спору у сфері публічно-правових відносин, йому не доведеться знову звертатись до суду за захистом прав та законних інтересів, які вже захищені раніше ухваленим рішенням суду, яке набрало законної сили.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, вказана норма передбачає визнання судом протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем у двох випадках: 1) якщо протиправні рішення дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача вчиняються/допускаються на виконання рішення суду; 2) якщо протиправні рішення дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача порушують права позивача, підтверджені рішенням суду.

Судом встановлено, що після здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №460/1931/20 відповідач порушив права позивача, підтверджені таким судовим рішенням, а саме пенсійний орган: провів перерахунок пенсії позивача виходячи із інших сум ніж визначені у довідці Прокуратури Рівненської області від 13.02.2020 №18-14вн-20; незаконно встановив обмеження максимального розміру пенсії позивача та не виплатив різницю в розмірі пенсії за минулі 12 місяців за період з 13.12.2018 по 13.12.2019.

Отож управління пенсійного фонду, застосувавши в цьому випадку норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI, допустило вільне і розширене тлумачення його норм і, як наслідок, прийшло до не правильних і таких, що не відповідають законодавству висновків про обмеження розміру пенсії через використання максимальної величини бази нарахування єдиного внеску. Зокрема, що заробітна плата для обчислення пенсії враховується в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів. Як наслідок, відповідач ухилився від повного виконання судових рішень із надуманих підстав.

У преамбулі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI встановлено, що "цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку".

Відповідно до частини 1 статті 2 дія цього Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

Отже, Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI не має жодного відношення до регулювання пенсійних правовідносин, зокрема, передбачених Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII. У зв`язку з прийняттям і дією цього Закону не вносились зміни, доповнення в законодавство про пенсійне забезпечення прокурорів.

У конструкцію частини другої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" вмонтоване словосполучення "з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Законодавець це передбачив з єдиною метою задля правильного визначення заробітної плати, з якої розраховується у відсотковому розмірі пенсія. Тобто у підсумкову суму заробітної плати можуть включатися лиш ті складові, з яких сплачується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року № 1170. Зокрема, це соціальні допомоги та виплати, встановлені колективним договором (працівникам, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на народження дитини, сім`ям з неповнолітніми дітьми тощо); одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно із законодавством та колективними договорами (включаючи грошову допомогу державним службовцям та науковим (науково-педагогічним) працівникам), військовослужбовцям при звільненні з військової служби; надбавки та доплати до державних пенсій працюючим пенсіонерам; вихідна допомога у разі припинення трудового договору тощо.

Обмеження розміру пенсії, виходячи із максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, не передбачено жодним нормативно правовим актом, зокрема, Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI.

Суд зазначає, що питання запровадження головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області обмеження та зменшення розміру пенсій при їх призначенні (перерахунку), виходячи із максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, передбаченого Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI, має розглядатися у контексті конституційної заборони звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною третьою статті 46 Основного Закону України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отож, Конституція України визначає лише нижню межу розмірів пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги, проте не встановлює жодних обмежень щодо їх максимального розміру.

Розвиваючи ці конституційні приписи, Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2005 № 8 рп/2005 у справі № 1-21/2005 зауважив в абзаці 12 пункту 5 мотивувальної частини, що "зазначеними законами розмір пенсії відповідним категоріям громадян визначався у відсотках до заробітної плати і не фіксувався максимальний граничний розмір пенсії у грошовому еквіваленті" (згідно з абзацом 10 пункту 5 в переліку законодавчих актів є також стаття 501 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-XII в редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-III).

Також, вважаючи, що положення абзацу третього пункту 13 розділу"Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, абзацу четвертого пункту 13 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" від 25 березня 2005 року № 2505-IV (в переліку є Закон України "Про прокуратуру") щодо обмеження розміру пенсії із солідарної системи не узгоджуються з конституційним положенням про гарантування права на соціальний захист, складовою якого є пенсійне забезпечення за рахунок також бюджетних джерел (стаття 46 Конституції України) та суперечать частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2005 № 8 рп/2005 у справі № 1-21/2005 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): 1) положення абзацу третього пункту 13 розділу XV "Прикінцеві

положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, яким встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом, при призначенні пенсій відповідно до зазначених в абзацах першому і другому цього пункту законодавчих актів, заробітна плата для обчислення пенсії враховується в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, податковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку; 2) положення абзацу четвертого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України" від 25 березня 2005 року № 2505-IV, відповідно до якого: "У разі якщо розмір пенсії, щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), призначених відповідно до зазначених в абзацах першому і другому цього пункту законодавчих актів, перевищує 90 відсотків максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, визначеної законодавством на час виплати пенсій таким особам, пенсія або щомісячне довічне грошове утримання виплачується у сумі, що не перевищує зазначений розмір".

Таким чином, Конституційним Судом України вже визнавалось неконституційним обмеження розміру пенсії через застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Оскільки прийнятим 13.12.2019 Другим Сенатом Конституційного Суду України Рішенням № 7-р(ІІ)/2019 встановлений такий порядок виконання цього Рішення: частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697Л/ІІ підлягає застосуванню в первинній редакції: 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок».

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697Л/ІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Частинами 1 та 2 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, боржником впродовж більш ніж трьох років з моменту набрання судовим рішенням законної сили, не вжито належних заходів щодо правильного та повного нарахування сум заборгованості та виплаті різниці в розмірі пенсії за попередній період, як це передбачено судовим рішенням. Ним лише задекларовано можливість проведення виплат у невизначений термін за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Суд звертає увагу, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1931/20 спрямоване на захист прав та законних інтересів позивача щодо перерахунку його пенсії, оскільки в його резолютивній частині зобов`язано пенсійний орган вчинити дії конкретного змісту та чітко визначені всі критерії якими повинен керуватись пенсійний орган при проведенні такого перерахунку, це також убезпечує від незаконного застосування відповідачем обмеження розміру середньомісячного заробітку та проведення перерахунку із застосуванням інших сум ніж визначені у довідці Прокуратури Рівненської області.

Судом вже вживались передбачені КАС України процесуальні заходи з метою контролю за належним виконанням судових рішень.

Ухвалою від 05.07.2023 Рівненського окружного адміністративного суду по справі № 460/1931/20 заяву ОСОБА_1 про визнання дій та рішення протиправними на виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задоволено.

Визнано протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неналежного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до резолютивної частини рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №460/1931/20, та виплатити заборгованість недоотриманої пенсії за попередній період, а також провести належні заходи стосовно недопущення в подальшому таких дій посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській надати відомості щодо надходження коштів з Державного бюджету України по виконанню рішень судів за період 2020-2023 роки.

Державній казначейській службі України надати відомості щодо надходження коштів з Державного бюджету України, для виконання рішень судів боржником по яких є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за період 2020-2023 роки.

У місячний строк з моменту отримання даної ухвали Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області надати відповідь суду про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У місячний строк з моменту отримання даної ухвали Державній казначейській службі України надати відповідь суду про надходження коштів з Державного бюджету України, для виконання рішень судів боржником по яких є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за період 2020-2023 роки.

Надіслано ухвалу на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення Рівненського окружного адміністративного суду від у справі №460/1931/20.

Надіслано ухвалу на адресу Державної казначейської служби України для відповіді суду про надходження коштів з Державного бюджету України, для виконання рішень судів боржником по яких є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за період 2020-2023 роки.

Ухвала набирала законної сили негайно після її підписання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 по справі №460/1931/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишено без задоволення.

Окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі № 460/1931/20 без змін.

Постанова набирала законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

В судовому засідання, підтверджено, що остаточного і повного виконання судових рішень відповідачем не здійснено, належний розмір нарахувань сум заборгованості відповідачем проведено за день до судового засідання 26.12.2023 (в якому з участю сторін вирішувалась заява позивача в справі щодо судового контролю), відповідно виплат присуджених сум боргу не здійснено взагалі.

Відповідно до ст. 382 КАС України встановлений, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах

Зокрема. вказано що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання.

Згідно звіту про виконання рішення суду від 08.05.2020 року по справі № 460/1931/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не виконано окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі № 460/1931/20 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 по справі №460/1931/20, які набрали законної сили 05.07.2023 та 26.10.2023, натомість просить від термінувати подачу звіту в частині донарахування різниці в розмірі пенсії за минулі 12 місяців, за період з 13.12.2018 по 13.12.2019 року до надання погодження Пенсійним фондом України щодо проведення макетної обробки пенсійної справи ОСОБА_1 .

Згідно відзиву від 20.11.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено 20.11.2023.

Суд зауважує, що відповідачем понад три з половиною роки з незрозумілих причин не виконувалось рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у справі № 460/1931/20.

В судовому засіданні представник відповідача вказану обставину не спростував, доказів належного виконання судових рішень суду не надав.

За таких обставин, права позивача, підтверджені рішенням суду від 08.05.2020, підлягають захисту на підставі статті 382 КАС України.

Незаконними діями відповідача були порушені статті 19, 129-1 Конституції України, пункт 5 частини третьої статті 2, частину другу статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, частину другу статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд бере до уваги, щтаттею 370, 372 КАС України передбачено, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частина 1 ст. 241 КАС України визначає такі судові рішення: ухвала, рішення та постанова.

Статтею 45 КАС України визначено перелік дій, які можуть трактуватись судом як зловживання процесуальними правами, а саме:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Вказаний перелік не є вичерпним. Так, саме пунктом першим вищевказаної статті зазначено, що зловживанням процесуальними правами є також вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Тобто, суд може з певних підстав розцінити ту чи іншу дію як зловживання процесуальними правами та застосувати до учасників процесу передбачену Кодексом, відповідальність.

Враховуючи. що судові рішення по справі № 460/1931/20 залишаються невиконаними відповідачем, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про зловживання відповідачем процесуальними правами та наявність підстав для накладення штрафу Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за зловживання процесуальними правами та невиконання судового рішення.

Так, згідно ч.2 ст.44 КАС України, особи які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно користуватися належними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 5 ст. 44 КАС України визначені обов`язки учасників справи. Пунктами 6, 7 частини 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.144 КАС України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Згідно зі статтями 144, 145 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу. До заходів процесуального примусу належить штраф.

Одним із заходів процесуального примусу є штраф, відповідно до п.5 ч.1 ст.145 КАС України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.149 КАС України, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Частиною 1 ст.149 встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зокрема у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Відповідно до ч.3 ст.144 КАС України, про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

На день розгляду питання про накладення штрафу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлений з 1 січня 2023 року у розмірі 2684 гривні, відповідно мінімальний розмір штрафу складає 53 680 грн (20 х 2684 грн).

Відповідно до частини п`ятої статті 149 КАС України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

За викладених обставин суд дійшов висновку про необхідність встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 460/1931/20 та накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в розмірі 8052 грн.. за умисне невиконання рішення суду що набрало законної сили .

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що в силу положень ч.3 ст.145 КАС України, застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених КАС України.

Керуючись статтями 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати зловживанням процесуальними обов`язками відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо невиконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/1391/20 від 08.05.2020, окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі № 460/1931/ та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023.

Стягнути в дохід Державного бюджету України з Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штраф в розмірі 8052 ( вісім тисяч п`ятдесят дві) гривні.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ - 26255795).

Боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вул. Короленка,7, м.Рівне, 33028

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 05 січня 2024 року

Суддя Д.Є. Махаринець