Справа № 490/1842/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 р.м. ОдесаСправа № 490/1842/23

Головуючий І інстанції: Шолох Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 14 серпня 2023 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту судового рішення - 14.08.2023р.) про повернення адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

06.03.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до Укртрансбезпеки, у якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 17.02.2023р. серії АА №00005344 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі - 8500 грн та закрити провадження у цій справі.

Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.03.2023р. дану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення виявлених судом недоліків, шляхом надання доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду та документу про оплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору).

20.03.2023р. адвокатом Сафроновим Ю.І., який діє в інтересах позивача - ОСОБА_1 , до суду 1-ї інстанції подано заяву про усунення виявлених недоліків, а також заяву про поновлення строку і квитанцію про сплату судового збору.

Проте, ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.03.2023р. позовну заяву ОСОБА_1 - повторно залишено без руху, як таку, що подана із пропуском строку звернення до суду, а підстави, наведені ним у заяві про поновлення такого строку - визнано неповажними.

Також, цією ухвалою позивача повідомлено про необхідність у 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали від 21.03.2023р. усунути недоліки позовної заяви, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших (поважних) підстав для поновлення такого строку.

09.08.2023р. представником позивача було подано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, в якій останній надав додаткові пояснення щодо причин пропуску строків звернення до суду.

Разом із тим, ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 14 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто позивачу на підставі ч.2 ст.123 КАС України.

Не погоджуючись із вказаним вище судовим рішенням, позивач 08.11.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 14.08.2023р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті. Зокрема, позивач зазначає про те, що вказана ухвала була прийнята з надмірним формалізмом та з порушенням принципу розумності процесуальних строків.

08.11.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач, у свою чергу, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.294 та ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду 1-ї інстанції про повернення заяви позивачу (заявнику) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її задоволення.

Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суд зауважує, що реалізація захисту порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції, однак у межах часових рамок, визначених законодавцем.

У розумінні ч.1 ст.118 КАС України, «процесуальними строками» є встановлені законом або ж судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями та роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень стосовно притягнення до адміністративної відповідальності визначено у ст.286 КАС України, згідно з ч.2 якої, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом 10 (десяти) днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Наслідки ж пропуску строку звернення до суду регламентовані ст.123 КАС України.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, то суд повертає позовну заяву.

За приписами п.п.1,9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк та у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України).

Так, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює добросовісно ставитися до виконання учасниками процесу своїх обов`язків. Строки звернення до суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У той же час, ст.121 КАС України суд наділено повноваженнями за заявою сторони поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо причини його пропуску будуть визнані судом поважними, окрім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Для поновлення пропущеного строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати позовну заяву.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення відповідних процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який був пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися тільки такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій та підтверджені належним чином.

До того ж, аналогічний правовий висновок з цього спірного питання викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019р. у справі №826/17879/17.

Отже, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а в разі подання заяви про поновлення строку відсутність поважних причин його пропуску.

Так, приймаючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем ОСОБА_1 пропущено встановлений законом строк звернення до адміністративного суду із даним позовом, а належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, ним не наведено і не доведено. Зокрема, спірна постанова винесена відповідачем 17.02.2023р., а строк її оскарження закінчувався - 06.03.2023р. Однак, із цим позовом позивач звернувся лише - 10.03.2023р., про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції канцелярії суду.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду 1-ї інстанції необґрунтованим та передчасним, з огляду на наступне.

Згідно з п.2 Розділу ІІ «Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» (затв. наказом ДСА України від 20.08.2019р. №814), реєстрації підлягають вхідні, вихідні та внутрішні документи (довідки, доповідні записки, заяви, протоколи засідань зборів суддів, тощо). Реєстрація в АСДС здійснюється відповідно до вимог «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» (затв. рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30, із змінами). Кожен документ реєструється в суді лише один раз: вхідні - у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані - у день підписання або затвердження.

Однак, у разі неможливості з об`єктивних причин (кінець робочого дня, тощо) здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження така кореспонденція реєструється в автоматизованій системі в термін, визначений у розпорядженні керівника апарату суду, із зазначенням причин встановлення такого терміну.

Відповідно до п.п.3,4 Розділу ІІ Інструкції, за зверненням особи, яка подала документ до суду, на першій сторінці наданої нею копії працівник апарату суду, який прийняв документ, проставляє під текстом (а в разі відсутності такої можливості - на іншому вільному місці) штамп суду із зазначенням дати (у разі необхідності - часу) отримання документа, своєї посади, прізвища та підпису і повертає копію особі. Відповідальний працівник суду у день надходження кореспонденції перевіряє цілісність конверта (пакета), відповідність адресування, із дотриманням правил безпеки розкриває конверт (пакет), перевіряє відповідність вкладень опису (наявність додатків до документа).

За правилами п.6 Розділу ІІ цієї ж Інструкції, конверти (пакети), в яких надходять документи, приєднуються до одержаних документів. У разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.

За правилами п.п.8,9 Розділу ІІ цієї ж Інструкції, додаткові документи (матеріали), що стосуються розгляду конкретної судової справи, яка перебуває у провадженні суду, у тому числі заяви про відвід, реєструються за датою їх надходження до суду. У разі надходження цих документів у день розгляду справи в суді вхідні документи реєструються також за часом їх надходження.

На першому аркуші вхідного документа у правому нижньому куті або вільному від тексту місці проставляється реєстраційна позначка (штамп), в якому зазначаються дата реєстрації, реєстраційний номер (та за необхідності - найменування суду) і підпис особи, яка здійснила реєстрацію документа, а в разі необхідності - і час подання документа.

При цьому, судові справи, а також інші документи і матеріали, що стосуються розгляду судових справ у суді, приймає та реєструє в АСДС канцелярія у відповідності до Положення про АСДС (п.11 Розділу ІІ Інструкції).

Отже, процесуальні документи (позовні заяви), отримані місцевим судом реєструються в день їх надходження в АСДС та, після завершення автоматизованого розподілу, судові справи передаються судді (судді-доповідачу) для розгляду під підпис у загальному реєстрі або окремо складених реєстрах судових справ на кожного суддю (суддю-доповідача) у порядку визначеному в суді.

Конверти (пакети), в яких надходять документи, приєднуються до одержаних документів.

Аналізуючи зміст адміністративного позову ОСОБА_1 та спірної ухвали суду 1-ї інстанції, колегія суддів встановила, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії АА №00005344 дійсно була винесена - 17.02.2023р.. але отримана позивачем тільки 23.02.2023р.

Дані обставини прийняті судом 1-ї інстанції до уваги та не є спірними у даному випадку.

Проте, як уже зазначалося вище, ухвалами судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.03.2023р. та від 21.03.2023р. позовна заява ОСОБА_1 двічі залишалася без руху у зв`язку із тим, що в матеріалах справи були відсутні поштовий конверт, опис вкладення, які б свідчили про те, що позов надсилався до суду саме поштовою службою доставки та був прийнятий до відправки саме 06.03.2023р.

У той же час, слід зазначити, що на підтвердження згаданих вище обставин, апелянтом надано копію квитанції експрес-служби «IT Logistic» від 06.03.2023р. (дата прийому документів у відправника) за №70053082, в описі внутрішнього вкладення до якої зазначено про відправлення позовної заяви ОСОБА_1 . Згідно з цією квитанцією, позовна заява дійсно була направлена представником позивача - 06.03.2023р. та отримана судом - 10.03.2023р., про що беззаперечно свідчить штамп Центрального районного суду м.Миколаєва із датою одержання та підписом посадової особи суду.

Тобто, позивач у строки, передбачені ст.286 КАС України, звернувся за захистом своїх прав та інтересів до Центрального районного суду м.Миколаєва засобами кур`єрського поштового зв`язку. З боку позивача (його уповноваженого представника) не було необґрунтованих зволікань, які б вказували на затягування ним процесуальних строків або неналежне користування процесуальними правами.

Водночас, відомості про те, що подана 06.03.2023р. позивачем позовна заява була подана саме засобами поштового зв`язку, а також приєднаний до матеріалів конверт (пакети), в якому надійшов даний документ - відсутні в матеріалах справи.

Викладене свідчить, що нездійснення відповідальними працівниками Центрального районного суду м.Миколаєва належного прийняття і реєстрації процесуальних документів (позовної заяви) та оформлення судової справи у встановлену порядку призвело до постановлення судом 1-ї інстанції безпідставної ухвали про повернення позовної заяви у справі №490/1842/23.

Частиною 1 ст.77 КАС встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Водночас, вимоги ч.4 ст.9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для з`ясування всіх обставин, що розглядається.

Однак, судом 1-ї інстанції зазначені процесуальних вимоги не дотримано.

Запропонувавши вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду, визнавши неповажними вказані представником позивача причини як належні підстави для його поновлення, суд 1-ї інстанції, при формальному дотриманні положень процесуального закону, вказав на те, що докази в підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав копію спірної постанови 23.02.2023р. у зв`язку із перебуванням в іншому місті, відсутні (копія паспорту з відміткою про виїзд за кордон, тощо), повернув позовну заяву зовсім з інших підстав, а саме зазначив про відсутність поштового конверту або опису вкладення, які б свідчили про те, що позов надсилався до суду саме поштовою службою доставки та був прийнятий до відправки саме - 06.03.2023р.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що таке повернення позовної заяви, у даному випадку, суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Судова колегія зазначає про те, що за змістом ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, Європейським судом з прав людини зазначено те, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п.1 ст.6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», та «Walchli v. France»).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між «формалізмом» та «надмірним формалізмом». Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Однак, надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia»).

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Однак, суворе трактування національним законодавством процесуального правила («надмірний формалізм») може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би проявом «надмірного формалізму» та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, що захищається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду 1-ї інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

У відповідності до ч.3 ст.312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала судді Центрального районного суду м.Миколаєва скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.169,241,243,308,311,312,320,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 14 серпня 2023 року - скасувати та направити справу №490/1842/23 до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено: 09.01.2024р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко