Справа № 280/9188/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року Справа № 280/9188/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя-Авто»

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними дій та скасування податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя-Авто» (далі ТОВ «Запоріжжя-Авто», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі ГУ ДПС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача та скасувати нарахування 09.05.2023 в інтегрованій карточці позивача пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн.;

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу відповідача від 27.06.2023 №0-0801, якою зобов`язано сплатити суму податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 144346,31 грн.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві посилається на приписи пп. 14.1.162 п. 14.1 т. 14, п.57.3, ст. 57, пп. 129.1.2п. 129.1, пп. 129.3.4-1 п. 129.3, пп. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України та зазначає, що право контролюючого органу нарахувати пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, донарахованого у ППР від 11.07.2016 № на підставі акту про результати невиїзної документальної перевірки від 24.06.2016 №1114/08-27-12-02/33921055, виникло у податкового органу 28.07.2016, проте в цей же день 28.07.2016 платіжною інструкцією №1557 позивач сплатив всю суму грошового зобов`язання за ППР від 11.07.2016 №. Відтак, на думку позивача, у контролюючого органу відсутні правові підстави, передбачені пп.129.1.2. п.129.1, ст.129 Податкового кодексу України для нарахування пені. Крім того, звертає увагу, що з дня настання строку погашення грошового зобов`язання (28.07.2016) до дня нарахування пені контролюючим органом (09.05.2023) минуло 2476 днів, що значно перевищує встановлений пп.129.9.1 п.129.9, ст.129 Податкового кодексу України граничний термін, що зайвий раз свідчить про безпідставність та протиправність нарахування пені. Наголошує, що позивачу взагалі не зрозуміло як, коли і на якій правовій підставі контролюючим органом в період з 04.05.2023 по 25.05.2023 було зменшено наявну у підприємства переплату з податку на землю в розмірі 725194,93 грн. та 27.06.2023 нараховано борг у розмірі 144346,31 грн., в той час як за даними підприємства, станом на цю дату повинна обліковуватися переплата в розмірі 197821,83 грн. Відтак, вважає, що податкова вимога від 27.06.2023 №0-0801 є незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 07.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

Відповідач позов не визнав, 24.11.2023 на адресу суду надіслав відзив (вх. №52389), у якому пояснює, що в результаті опрацювання 20.12.2022 в ІКП ТОВ «Запоріжжя-Авто» рознесені нарахування на суму 2418228,81 грн., в тому числі податкове зобов`язання за основним платежем 1934583,05 грн., штрафна санкція 483645,76 грн., при цьому, в результаті автоматичного опрацювання не відбулось нарахування в ІКП пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн. нарахованої контролюючим органом на суму заниженого податкового зобов`язання, про що повідомлено начальника ГУ ДПС у Запорізькій області. Зазначає, що враховуючи наведені обставини начальником ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято рішення щодо занесення коригуючого запису до ІКП у ручному режимі, а саме: нарахування пені у сумі 553334,72 грн. на підставі розрахунку пені, обчисленої на виявлені органом ДПС на суму заниження податкових зобов`язань 04.05.2023. Із посиланням на норми пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 59.1, п. 59.3 ст. 59, пп. 129.1.2 п. 129.1, пп. 129.3.4-1 п. 129.3, пп. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129, пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України №610 від 30.06.2017 «Про затвердження Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків» вказує, що за даними ІКП «Податковий блок» станом на 27.06.2023 у позивача в ІКП з орендної плати з юридичних осіб обліковується борг у розмірі 144346,31 грн., який виник в результаті не сплати граничним терміном у повному обсязі грошових зобов`язань (пені), визначених згідно з податковим повідомленням-рішенням від 11.07.2016 №, у зв`язку із чим відповідачем сформовано та надіслано платнику податкову вимогу від 27.06.2023 №0-0801. На підставі вищезазначеного, просить відмовити ТОВ «Запоріжжя-Авто» в задоволенні позову в повному обсязі.

27.11.2023 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій наголошує, що внаслідок порушення ГУ ДПС у Запорізькій області Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5, щодо забезпечення принципу повноти, достовірності та неупередженості при внесенні інформації щодо стану розрахунків платників з бюджетами, вимог ст.129 Податкового кодексу України щодо застосування строків позовної давності та ст.19 Конституції України щодо дій в межах повноважень та у законодавчо встановлений спосіб, контролюючим органом неправомірно нараховано пеню з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн., внаслідок чого у позивача виник податковий борг з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 144346,31 грн., що в свою чергу стало підставою, серед іншого, для винесення податкової вимоги від 27.06.2023 №0-0801. На підставі вищезазначеного, просить позов ТОВ «Запоріжжя-Авто» задовольнити.

У свою чергу, представником відповідача 27.12.2023 подані до суду додаткові пояснення (вх. №57996), у яких додатково вказує, що згідно з інтегрованими картками ІКП «Податковий блок» податковий борг виник 25.05.2023 у зв`язку з несплатою підприємством самостійно задекларованих зобов`язань п земельному податку згідно з податковим розрахунком від 25.05.2023 №. Просить у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Запоріжжя-Авто» () зареєстровано юридичною особою 02.12.2005. Видами діяльності позивача є: 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний); 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 49.20 Вантажний залізничний транспорт; 41.10 Організація будівництва будівель.

Відповідно до наказу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.05.2016 №177 головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Стародубцевою І.І. було проведено документальну невиїзну перевірку Закритого акціонерного товариства «Запоріжжя-Авто» (правонаступником якого є ТОВ «Запоріжжя-Авто) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати з плати за землю за період з 01.06.2013 по 31.12.2016.

За результатами вказаної перевірки 24.06.2016 контролюючим органом було складено Акт про результати невиїзної документальної перевірки за №1114/08-27-12-02/33921055.

На підставі висновків, зазначених у Акті перевірки, ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС в Запорізькій області 11.07.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на 2418228,81 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 1934583,05 грн. та за штрафними санкціями на суму 483645,76 грн.

28.07.2016 позивачем сплачено суму грошового зобов`язання в розмірі 2418228,81 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1557 із призначенням платежу «сплата грошових зобов`язань по акту перевірки від 24.06.2016 №1114/08-27-12-02/33921055».

18 лютого 2022 року ТОВ «Запоріжжя-Авто» подало до ГУ ДПС у Запорізькій області (Комунарський р-н. м. Запоріжжя) податкову декларацію з плати за землю №, в якій зазначило річну суму зобов`язання за 2022 рік у розмірі 917170,61 грн.(76430,88 грн. сума щомісячного платежу).

Відповідно до платіжних інструкцій №657 від 22.02.2022, №717 від 11.03.2022, №909 від 20.05.2022, №944 від 30.05.2022, №1062 від 29.06.2022, №1158 від 22.07.2022, №1339 від 26.08.2022, №1509 від 28.09.2022, №1636 від 28.10.2022, №1760 від 25.11.2022, №1891 від 26.12.2022 підприємством було сплачено грошові кошти з оренди землі у 2022 році у розмірі 840739,68 грн.

В подальшому, у зв`язку з доповненням п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України пп. 69.14, відповідно до якого за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», підприємство подало уточнюючу податкову декларацію з орендної плати за землю, реєстраційний № від 19.01.2023, в якій зазначило зменшення річної суми зобов`язання за 2022 рік у розмірі 764308,85 грн.

Відповідно до витягу з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами станом на 01.05.2023 у платника податків ТОВ «Запоріжжя-Авто» з орендної плати за землю в графі «позитивне сальдо» значилась переплата в розмірі 725194,93грн.

09 лютого 2023 року позивач подав до ГУ ДПС у Запорізькій області податкову декларацію з плати за землю за 2023 рік №, в якій зазначив річну суму зобов`язання на 2023 рік у розмірі 0,00 грн.

09 травня 2023 року ГУ ДПС у Запорізькій області здійснено нарахування в інтегрованій карточці позивача в ручному режимі пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн. за ППР від 11.07.2016 №.

Відповідно до довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи №419/АП/08-01-13-04-03-Е від 15.05.2023, підприємство станом на 15.05.2023 не має податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.

Проте, у зв`язку з прийняттям Верховою Радою України Закону України від 11.04.2023 №3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України», 25 травня 2023 року ТОВ «Запоріжжя-Авто» була направлена уточнююча податкова декларація з плати за землю №, в якій зазначена річна сума зобов`язання на 2023 рік у розмірі 1054746,21 грн.

За змістом витягу з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами станом на 25.05.2023 у платника податків ТОВ «Запоріжжя-Авто» з орендної плати за землю в графі «позитивне сальдо» вже значилось «0».

30 червня 2023 року на адресу підприємства надійшла податкова вимога від 27.06.2023 №0-0801, згідно з якою станом на 26.06.2023 сума податкового боргу становить 144346,31 грн. Відповідно до розрахунку суми податкового боргу до цієї податкової вимоги вказаний борг у розмірі 144346,31 грн. є податковим зобов`язанням з орендної плати з юридичних осіб.

Позивач оскаржив вищевказану податкову вимогу та незаконні дії контролюючого органу по зменшенню переплати і нарахування пені в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, однак отримав рішення 28.09.2023 №№28957/6/99-00-06-03-03-06 за результатами розгляду скарги (отримано позивачем 06.10.2023), яким скарга залишена без задоволення.

Вважаючи дії відповідача щодо нарахування 09.05.2023 в інтегрованій карточці позивача пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн. та прийняте відповідачем рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України).

Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено поняття пені як суми коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України в редакції, діючій до 01 січня 2017 року, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, в цій же редакції, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

У подальшому, у зв`язку із прийняттям Закону України від 21.12. 2016 №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01 січня 2017 року, стаття 129 ПК України зазнала змін, а пункт 129.1 цієї статті був викладений в іншій редакції.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно з пунктом 129.2 статті 129 ПК України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Для розуміння правового регулювання, визначеного у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, ключове значення відіграють норми Податкового кодексу України, які визначають термінологію «грошове зобов`язання» та «податкове зобов`язання».

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що податкове зобов`язання є грошовим виразом існуючого для платника податків (в тому числі податкового агента) податкового обов`язку зі сплати певного податку, виникнення, а також порядок та строки сплати якого, обумовлені нормами податкового законодавства.

Водночас до складу суми грошового зобов`язання включається як сума податкового зобов`язання, так і сума штрафної (фінансової) санкції, якщо податковим законодавством передбачено її застосування. При цьому виникнення у платника податків обов`язку по сплаті грошового зобов`язання зумовлене встановленням податковим органом порушення ним (платником податків) вимог податкового законодавства, що призвело до заниження податкових зобов`язань. Наслідком встановлення такого порушення є донарахування на підставі рішення податкового органу сум відповідного податкового зобов`язання та/або застосування штрафної (фінансової) санкції.

Отже, розглядаючи ситуацію заниження платником податків суми належних до сплати податків, слід зазначити, що якщо податкове зобов`язання виникає на підставі податкового законодавства, яким встановлено розмір, порядок і строк його сплати, то на підставі прийнятого податковим органом відповідного рішення про нарахування у зв`язку із встановленням факту несплати податку у платника виникає грошове зобов`язання, яке підлягає сплаті у встановлений пунктом 57.3 статті 57 ПК України строк після його узгодження.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 54.3 статті 54 ПК України визначає випадки, коли на контролюючий орган покладено обов`язок визначити суми грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 57.4 статті 57 ПК України встановлено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Остання норма кореспондує положенням пункту 129.2 статті 129 ПК України, відповідно до якої у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Отже, за загальним правилом обов`язок з обчислення суми податкового зобов`язання і зазначення такої у відповідній податковій декларації покладено на платників податків (крім випадків, передбачених ПК України). Строк для сплати податкового зобов`язання становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (крім випадків, встановлених цим Кодексом).

Якщо під час проведення перевірки контролюючий орган встановить порушення платником податків вимог податкового законодавства, що призвело до заниження у податковому (звітному) періоді суми податкового зобов`язання з відповідного податку та/або збору, обов`язок з визначення суми такого заниження покладено на контролюючий орган. За змістом статті 58 ПК України визначення контролюючим органом такої суми відбувається за кожним видом податку та/або збору шляхом надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у якому також у випадках, визначених ПК України, визначається сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Така сума коштів, до якої входить сума податкового зобов`язання та сума штрафних (фінансових) санкцій, є грошовим зобов`язанням платника податків.

Враховуючи вищенаведене, граматичний (лексичний) і логічний аналізи підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, дають підстави для висновку, що законодавець пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням граничного строку сплати саме податкового зобов`язання, визначеного ПК України. А строк сплати податкового зобов`язання, на відміну від грошового зобов`язання, становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, період нарахування пені охоплює увесь час заниження податкового зобов`язання, в тому числі і період адміністративного та/або судового оскарження.

При цьому, слід зазначити, що пеня на підставі пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховується в обов`язковому порядку в силу вимог ПК України і за встановленою ним формулою, і не обумовлюється прийняттям контролюючим органом жодних додаткових рішень. Однак, момент виникнення обов`язку платника податків з її сплати нерозривно пов`язаний з моментом виникнення обов`язку зі сплати визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання (зокрема його узгодження), розмір якого і є базою для розрахунку пені.

Отже, застосування підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України як такого, що пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням десятиденного строку для сплати грошових зобов`язань з моменту їх узгодження та/або отримання податкового повідомлення-рішення суперечить дійсному змісту статті 129 ПК України.

На користь викладеного свідчать і подальші зміни, внесені Законом України від 16 січня 2020 року № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон № 466-IX) до статті 129 ПК України.

Так, згідно з підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2021 року, нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Судом встановлено, що 09.05.2023 ГУ ДПС у Запорізькій області здійснено нарахування в інтегрованій карточці позивача в ручному режимі пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн. за ППР від 11.07.2016 №.

Разом із цим, з матеріалів справи вбачається та відповідачем не спростоване, що вказане ППР ТОВ «Запоріжжя-Авто» отримало 18.07.2016, а 28.07.2016 (в законодавчо встановлений 10-денний строк) сплатило суму грошового зобов`язання в розмірі 2418228,81 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1557 із призначенням платежу сплата грошових зобов`язань по акту перевірки від 24.06.2016 №1114/08-27-12-02/33921055. Доказів існування податкової заборгованості з орендної плати станом на 28.07.2016 т перерозподілу коштів в рахунок погашення боргу відповідачем суду не надано та не наведено.

Поряд з цим, суд також зазначає, що з 01.01.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX.

Відповідно до цього Закону включено пункт 129.9 у статтю 129 ПК України такого змісту:

« 129.9. Пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню в таких випадках:

129.9.1. закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків;

129.9.2. вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, що діяла у відповідності до індивідуальної чи узагальнюючої податкової консультації та/або висновку про застосування норми права Верховного Суду України;

129.9.3. вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів, визнаних такими у встановленому законом порядку;

129.9.4. вчинення діяння (дії чи бездіяльності) з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, установи - учасника платіжної системи, еквайрія;

129.9.5. виявлення в роботі електронного кабінету технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою і визнання такої помилки/збою технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або згідно з повідомленням на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або підтвердження її існування рішенням суду, якщо порушення були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету;

129.9.6. протягом строку прийняття спадщини - на грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавців;

129.9.7. в інших випадках, передбачених цим Кодексом».

Отже, з 01.01.2021 пеня не нараховується, а нарахована підлягає анулюванню, зокрема, у разі закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Положення ПК України, у тому числі статті 129 ПК України, не містять прямої вказівки на те, коли у контролюючого органу виникає право нарахувати пеню платнику податків. Такі норми визначають лише момент коли розпочинається нарахування пені і закінчується. Відтак, «вислів за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків» вжитий у підпункті 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПК України необхідно розуміти як початок строку, визначеного ПК України, для нарахування пені у відповідному випадку.

Як вже встановив суд, право нарахувати позивачу пеню на податковий борг, що виник у зв`язку із не сплатою у встановлений законом строк сум податкових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом за наслідками проведеної перевірки та відповідно до узгодженого ППР від 11.07.2016 № виникло у відповідача з 28.07.2016 з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

За таких обставин, пеня з орендної плати з юридичних осіб у будь-якому випадку підлягала анулюванню станом на 01.01.2021 у зв`язку із закінченням 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до Податкового кодексу України виникло право нарахувати таку пеню платнику податків.

При цьому, суд зауважує, що строки давності щодо нарахування та стягнення пені, встановлені підпунктом 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 ПК України станом на час розгляду справи є чинними і дія вказаної норми ПК України не зупинялася і неконституційною не визнавалася.

При ухваленні рішення судом враховано, що представником відповідача під час розгляду справи взагалі не надано та не наведено суду детального розрахунку нарахованої пені, із якого можливо було встановити період такого нарахування, не міститься у матеріалах справи жодного обґрунтування суми недоїмки, на яку здійснено нарахування пені, у розрізі кожного документу за кожен день несплати пені.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що дії податкового органу щодо нарахування 09.05.2023 в ІКП позивача пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн. на суму заниження податкових зобов`язань за ППР від 11.07.2016 № підлягають визнанню протиправними, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині скасування нарахування в інтегрованій карточці позивача пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн., суд виходить з наступного.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

15 березня 2021 року Міністерством фінансів України був виданий наказ №5, яким затверджений Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №5).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №5, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу; інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції.

Згідно з пунктами 3, 4 розділу І Порядку №5, оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі. Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень. Відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу II Порядку №5, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Податковому органу, в якому перебуває платник за основним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за основним місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку - в режимі перегляду.

Для забезпечення повноти та своєчасності відображення в підсистемах інформаційної системи резолютивної частини рішень судів, прийнятих по суті, що набрали законної сили, не пов`язаних з контрольно-перевірочною роботою, структурним підрозділом судового оскарження щодекадно проводиться попередній контроль. В інформаційній системі в автоматичному режимі формується реєстр контролю виконання рішень судів, прийнятих по суті, що набрали законної сили, не пов`язаних з контрольно-перевірочною роботою (далі - реєстр контролю виконання рішень судів), щодекадно та станом на 01 число місяця, наступного за звітним. Відпрацювання наявних записів у реєстрі контролю виконання рішень судів здійснюється підрозділом судового оскарження спільно зі структурними підрозділами за напрямами роботи у період з дня, наступного за днем формування такого реєстру, до третього робочого дня місяця, наступного за звітним, включно. Фактом проходження попереднього контролю є відсутність записів у реєстрі контролю виконання рішень судів. Моніторинг повноти та своєчасності відпрацювання наявних записів у реєстрі контролю виконання рішень судів забезпечується керівником підрозділу, що здійснює судове оскарження (підпункт 2 пункту 3 розділу VІІ Порядку №5).

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі анулювання сум пені, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану розрахунків платника податків з бюджетом.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 23.04. 2019 у справі №825/3211/15-а.

Наявність в інтегрованій картці платника неправомірно обліковуваного податкового боргу (в тому числі пені), дає право контролюючим органам застосовувати положення статті 87 Податкового кодексу України відповідно до якої поточна сплата платником податків його самостійно нарахованих податкових зобов`язань зараховується в рахунок сплати податкового боргу.

Отже, в інтегрованій картці платника одночасно погашається податковий борг, який обліковується протиправно, а також виникає новий борг за самостійно нарахованими платником податковими зобов`язаннями, що в подальшому може призвести до застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату та нарахування пені. Отже, неправомірне відображення в інтегрованій картці платника сум грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, має безпосередній вплив на господарську діяльність платника у зв`язку із потенційним понесенням ним додаткових витрат.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду зазначеному у постанові від 19.02.2019 у справі № 825/999/17, належним способом захисту, що відновить порушені права підприємства, є коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки. Фактично, визнається порушення прав платника податків безпідставними записами в інтегрованій картці платника, а також право платника податків на поновлення відповідних прав шляхом коригування відповідних даних, за умови відсутності правових підстав у контролюючого органу для здійснення відповідних донарахувань та внесення відповідних даних до інформаційних систем.

Таким чином, враховуючи протиправність дій ГУ ДПС у Запорізькій області щодо нарахування пені за прострочення сплати податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн., належним способом захисту, що відновить порушені права позивача, є коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки ТОВ «Запоріжжя-Авто» шляхом виключення з неї з запису (даних, операції) про нарахування вказаної пені.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова вимога письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами станом на 01.05.2023 (платник податків ТОВ «Запоріжжя-Авто», ) з орендної плати за землю в графі «позитивне сальдо» значилась переплата в розмірі 725194,93грн., що повністю корелюється із встановленими судом обставинами щодо декларування позивачем грошового зобов`язання та сплати з плати за землю відповідно до платіжних документів.

У подальшому, 25.05.2023 Товариством була направлена уточнююча податкова декларація з плати за землю, реєстраційний №, в якій зазначена річна сума зобов`язання на 2023 рік у розмірі 1054746,21 грн. При цьому, сплата задекларованої річної суми зобов`язання на 2023 рік мала відбуватись в тому числі за рахунок існуючої переплати у розмірі 725194,93 грн.

Разом із цим, як зазначає відповідач, згідно з інтегрованими картками ІКП «Податковий блок» податковий борг виник 25.05.2023 у зв`язку з несплатою підприємством самостійно задекларованих зобов`язань з орендної плати згідно з податковим розрахунком від 25.05.2023 №, а саме: 263686,86 грн. (25.05.2023) та 87895,52 грн. (30.05.2023).

Тобто, в спірному випадку надсилання позивачеві оскаржуваної вимоги від 27.06.2023 №0-0801 у розмірі 144346,31 обумовлено, як встановлено вище, тим, що станом на вказану дату у позивач виник податковий борг у зв`язку із нарахування відповідачем у ручному режимі в ІКП пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн.

Підсумовуючи свої міркування щодо протиправності нарахування 09.05.2023 позивачу пені, суд дійшов висновку, що така сума пені нарахована невірно, а тому оскаржена податкова вимога, що стосується визначення цієї суми податковим боргом платника податків підлягає скасуванню як протиправна.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Згідно із частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ТОВ «Запоріжжя-Авто» документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 10984,02 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя-Авто» (69063, м. Запоріжжя, вул. Шенвізька, буд.2 А, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними дій та скасування податкової вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо нарахування 09.05.2023 в інтегрованій картці платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя-Авто» пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн. за ППР від 11.07.2016 №.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області внести зміни до інтегрованої картки платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя-Авто» шляхом виключення з неї запису (даних, операції) про нарахування пені з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 553334,72 грн. за ППР від 11.07.2016 №.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 27.06.2023 №0-0801, якою Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя-Авто» зобов`язано сплатити суму податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 144346,31 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжя-Авто» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області 10984,02 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак