Справа № 560/16953/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

08 січня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Хмельницькій області в частині винесення наказу №2031-П від 24.07.2023 про проведення фактичної перевірки СГ-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); проведення вказаної перевірки та складання за її результатами акту фактичної перевірки від 26.07.2023р. №8614/22-01-07-05/ НОМЕР_1 .

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № форми «С» від 28.08.2023р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перевірка позивача проведена за відсутності фактичних підстав для її проведення. Вказує, що при проведенні контрольної розрахункової операції був наданий розрахунковий документ встановленої форми та змісту; фіскальний чек містив усі необхідні реквізити, в тому числі необхідні реквізити при продажу підакцизних товарів, чим підтверджено належне виконання позивачем вимог пункту 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР при здійсненні розрахункових операцій.

Ухвалою від 25.09.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що підставою для проведення перевірки позивача стала отримана за результатми аналізу баз даних ДПС України інформація, яка може свідчити про можливі порушення платниками податків законодавства, контроль за яким покладено на органи ДПС, зокрема, по ФОП ОСОБА_1 встановлено факти проведення розрахункових операцій через РРО з видачею розрахункових документів, які не відповідають встановленим законодавством формі та змісту, а саме у рядку 9 розрахункових документів не зазначено цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої. Відповідач стверджує, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Звертає увагу, що у Податковому кодексі України чітко говориться про зазначення в наказі підстави для проведення перевірки, що визначена цим Кодексом, проте відсутня вимога детально описувати зміст обставин, які стали підставою перевірки. Вказує, що відповідно до абзацу першого п. 3 розд. І Положення № 13 установлені в Положенні № 13 вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Тобто, прирівнюється до невидачі фіскального чеку як такого. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача не погоджується з огляду на те, що інформація на підставі якої прийнято наказ, повинна містити відомості про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. Наголошує, що надаючи з відзивом на позовну заяву розрахунку штрафної (фінансової) санкції до податкового повідомлення-рішення форми "С", прийнятого на підставі акта перевірки №8614/22-01-07-05/ НОМЕР_1 від 26.07.2023, відповідач не надає детального розрахунку штрафної санкції, з якого можна було б встановити як порядок нарахування, так і розрахункові документи стосовно яких застосовується штрафна санкція. Просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області на виконання наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 24.07.2023 №2031-П "Про проведення фактичної перевірки", на підставі пп.80.2.2, 80.2.5, 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України, проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем здійснення господарської діяльності - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення фактичної перевірки посадові особи ГУ ДПС у Хмельницькій області встановили факти проведення розрахункових операцій, в тому числі з реалізації алкогольних напоїв на суму 133890 грн з видачею розрахункових документів, які не відповідають встановленій законодавством формі та змісту, а саме: у рядку 9 розрахункових документів не зазначено цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, чим порушено вимоги п.2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" 265/95-ВР.

За результатами перевірки складено акт від 26.07.2023 №8614/22-01-07-05/ НОМЕР_1 , в розділі III якого зазначено, що під час перевірки встановлено порушення :

1) Порушено П.2 Р II ст. З Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями);

6) Інші порушення П.2 Р II Положення Про форму та зміст електронних розрахункових документів, розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №13 від 21 січня 2016 року.

Не погоджуючись з актом фактичної перевірки позивач 07.08.2023р. подала заперечення на акт фактичної перевірки, за наслідками розгляду якого Головне Управління ДПС у Хмельницькій області надало відповідь, якою залишено в силі висновки зроблені в акті перевірки. 06.09.2023р. Відповідач за результатами проведення перевірки виніс за податкове повідомлення - рішення № форми "С" від 28.08.2023р., яке прийняте на підставі акта перевірки від 26.07.2023 №, згідно якого встановлено порушення п.2, п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", та застосовано штрафну санкцію в сумі 200715,00 грн.

Позивач не погоджується з винесеним податковим повідомленням-рішенням № форми "С" від 28.08.2023 року, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України) та який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Щодо питання дотримання відповідачем порядку призначення та проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.5 та 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5).

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7).

У питанні застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України практика Верховного Суду є сформованою і усталеною, полягає в тому, що ця норма містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері. Тобто цей пункт передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (зокрема, постанови від 11 липня 2022 року у справі № 120/5728/20-а, від 21 грудня 2022 року у справі № 500/1331/21) формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки, кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Як вбачається з наказу від 24.07.2023 року №2031-п про проведення фактичної перевірки, підставами для проведення фактичної перевірки зазначено зокрема п.п. 80.2.2, п.п. 80.2.5, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Після посилання на правові норми, у наказі зазначено, що метою перевірки є здійснення контролю за дотриманням виог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Відповідно до матеріалів справи, фактичною підставою для призначення перевірки стала інформація з системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій ДПС України, що наведені у додатку 2 до акта перевірки.

Враховуючи наведене, суд не погоджується з твердженням позивача щодо відсутності у контролюючого органу підстав для проведення перевірки через незазначення конкретної підстави та інформації в наказі. На думку суду, вказане не свідчить про незаконність прийнятого наказу або проведення перевірки, оскільки відповідно до п.п. 81.1 ст. 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Щодо встановленого контролюючим органом правопорушення під час проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Закон України від № 265/95-ВР від 06.07.1995 року "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Тобто, законодавець передбачив, що підставою для відповідальності за п.1 статті 17 Закону № 265/95-ВР є встановлення окремого факту:

- проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг);

- непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

- невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції;

- проведення розрахункових операцій без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.

Разом з тим, відповідно до висновків, зазначених в оскаржуваному рішенні, підставою для застосування вказаних фінансових санкцій стало, зовкрема, порушення платником вимог п.2 ст.3 Закону № 265/95-ВР.

За приписами п.2 ст.3 Закону № 265/95-ВР, в редакції на час спірних відносин, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, що приписи п.11 ст.3 Закону № 265/95-ВР зобов`язують суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, до яких відноситься позивач, окрім іншого, проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 № 13 (надалі - Положення №13) такий фіскальний чек має містити, окрім іншого, такі обов`язкові реквізити:

- цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).

Установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів.

У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (пункт 3 розділу I цього ж Положення).

З Додатку №2 до акту фактичної перевірки вбачається, що він містить стовпчик "серія та номер МАП", натомість всі без виключення записи у вказаному стовпчику містять запис "Null".

Тобто, відповідач застосував до відповідача санкцію п.1 статті 17 Закону № 265/95-ВР за порушення, що в його розумінні прирівнюється до невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Суд зазначає, що з метою посилення контролю за виробництвом та обігом алкогольних напоїв, залучення громадськості до такого контролю, зменшення можливості продажу контрафактного алкоголю постановами Кабінету Міністрів України від 12.02.2020 року №74 «Деякі питання маркування алкогольних напоїв» та №97 «Про внесення змін до Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» з 01 травня 2020 року запроваджено марку акцизного податку нового зразка для маркування алкогольних напоїв.

Одними із обов`язкових реквізитів марки акцизного податку нового зразка для маркування алкогольних напоїв є штрих-код та QR-код, які містять інформацію про серію та номер марки.

Після затвердження акцизної марки нового зразка в обігу перебували, як алкогольні напої марковані акцизними марками, введеними в обіг з 01.07.2015 року (без штрихових кодів), так і з акцизними марками нового зразка, введеними в обіг з 01.05.2020 року (з нанесеним штриховим кодом).

Відповідно до абзацу четвертого ч. 4 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» закуплені марки попереднього зразку застосовуються у виробництві алкогольних напоїв до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Одночасному врахуванню підлягають й положення пункту 226.6 статті 226 Податкового кодексу України, згідно яких маркуванню підлягають усі (крім зазначених у пункті 226.10 цієї статті) алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

Згідно із пунктом 226.10 статті 226 Податкового кодексу України, серед іншого, не підлягають маркуванню:

звичайні (неігристі) вина та зброджені напої, що класифікуються у товарній позиції 2204 (крім 2204 10, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00, 2204 21 08 00, 2204 21 09 00, 2204 22 10 00, 2204 29 10 00) та у товарних підкатегоріях 2205 10 10 00, 2205 90 10 00, 2206 00 59 00, 2206 00 89 00 згідно з УКТ ЗЕД, фактична міцність яких вища за 1,2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови, що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження.

Отже, чинним законодавством передбачаються випадки, за яких в обігу суб`єктів господарювання перебували: 1) алкогольні напої, марковані акцизними марками без штрихових кодів; 2) алкогольні напої з акцизними марками нового зразка з нанесеним штриховим кодом; 3) алкогольні напої, що маркуванню не підлягають на підставі чинного законодавства.

Відповідно, наведені два приклади (перший та третій) обігу алкогольних напоїв виключають обставини щодо відображення у рядку 9 розрахункового документу обов`язкового реквізиту цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої. Зазначене узгоджується і з вимогами Положення №13, оскільки такий реквізит зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством.

Виходячи з наведеного, на переконання суду, важливе значення має та обставина, що податковим органом як за результатом фактичної перевірки так і під час винесення податкового повідомлення-рішення не аналізувався реалізований позивачем товар (алкогольні напої), зокрема склад алкогольних коктейлів, за період з 12.01.2022 року по 29.06.2023 року.

Висновки щодо відсутності штрихового коду на реалізованому товарі відповідач в акті зробив, виходячи з аналізу інформації, що міститься в СОД РРО, яка не перевірялася та не звірялась під час проведення перевірки з фіскальними чеками. Для відповідача був роздрукований лише Х-звіт, щоб звірити відповідність суми готівкових коштів у касі з звітом реєстратора розрахункових операцій.

Відповідач доказів протилежного під час розгляду справи не надав.

Наявність обставин, які виключають випадки реалізації позивачем товару з марками акцизного податку, у тому числі старого зразка без нанесення штрихового коду, а, відповідно, й обов`язок платника з відображення у рядку 9 розрахункового цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, контролюючим органом не доведено.

З огляду на зміст акту перевірки, розрахунку штрафних санкцій та оспорюваного податкового повідомлення-рішення, санкції за порушення позивачем вимог пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР розраховані, виходячи з фактичної вартості товару, реалізованого за період з 12.01.2022 року по 29.06.2023 року на суму 133 890,00 грн, у розмірі 150% вартості за кожне наступне порушення.

Суд вважає, що відсутність повного переліку необхідних доказів (зокрема розрахункових документів) виключає можливість перевірити правильність сумарного визначення розміру застосованих фінансових санкцій.

За правилами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми «С» від 28.08.2023 року слід визнати протиправним та скасувати.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми «С» від 28.08.2023 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2007,15 (дві тисячі сім гривень 15 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя В.К. Блонський