Справа № 360/1548/23
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10 січня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1548/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо не виплати мені ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом, оренду) жилого приміщення, згідно поданих мною рапортів в установленому порядку;

- Головному Управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити виплату ОСОБА_1 за березень 2023 у розмірі 4026 грн, за квітень 2023 у розмірі 6039 грн, за травень 2023 у розмірі 6039 грн, за червень 2023 у розмірі 6039 грн, за липень 2023 у розмірі 6039 грн, за серпень 2023 у розмірі 6039 грн, за вересень 2023 у розмірі 6039 грн.

Ухвалою суду від 28 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням підстав пропуску строку звернення до суду та підтверджуючих доказів.

На виконання зазначеної ухвали суду позивачем надано клопотання про поновлення строку звернення до суду з таких підстав.

Правову позицію керівництва Головного Управління було повідомлено листом від 09.09.2023 № 5701-3369/5714. До цього моменту позивач та інші особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту Головного управління звертались з рапортами та підтверджуючими документами щодо виплати компенсації за піднайом житла. При переведенні з Головного управління ДСНС України у Луганській області до Головного управління ДСНС України у Хмельницькій області у жовтні 2023 року позивач подавав запити щодо виплати компенсації за піднайом житла та на видачу довідки про заборгованість цієї виплати, тобто 13 жовтня 2023 року позивач дізнався про порушення своїх прав.

Крім того, нервування через воєнні дії та неспокійну ситуацію спричинило погіршення стану здоров`я позивача на початку жовтня 2023 року, а вже 02 листопада 2023 року потрапив до лікарні, спочатку у хірургічне відділення а потім до реанімацйного відділення КП Хмельницької міської лікарні, лікування амбулаторне тривало до 17 листопада 2023 року.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Таким чином, про відмову у виплаті компенсації за піднайом житла позивачу стало відомо 13.10.2023, а з позовом у цій справі звернувся 28.12.2023, тобто у тримісячний термін щодо передбачених виплат, які є складовою соціальної підтримки осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту.

Розглянувши зазначене клопотання, суд зазначає таке.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Цією нормою установлені скорочені строки звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які своєю чергою не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. Водночас не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач проходив службу у Головному управлінні ДСНС України у Луганській області на посаді начальника центру оперативного зв`язку телекомунікаційних систем та інформаційних технологій.

В пункті 17 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Постановою Верховного Суду від 13.11.2018 року зазначено, що спір про здійснення сплати грошових коштів за оренду житлового приміщення стосується проходження позивачем публічної служби, з огляду на що відповідно до положень КАС України в редакції, чинній як на час звернення позивача, так і на час розгляду цієї справи Верховним Судом, відноситься до предметної юрисдикції окружного адміністративного суду..."

В пункті 17 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Враховуючи, що позивач проходить публічну службу, а заявлені ним позовні вимоги стосуються правовідносин щодо виплати йому компенсації витрат за винаймання житла, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальний місячний строк на звернення до суду, встановлений частиною 5 статті 122 КАС України, а тому посилання позивача на застосування до спірних правовідносин строків, визначених частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, є незмістовними.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1053 «Про затвердження Порядку виплати грошової компенсації особам рядового та начальницького складу служби цивільного захисту за піднайом (найом, оренду) ними жилих приміщень та визначення її розміру і умов виплати» визначено, що грошова компенсація, виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) в розмірі фактичних витрат.

Отже, вже з квітня 2023 року позивач знав про невиплату йому зазначеної компенсації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423) на території України карантин установлений з 19.12.2020 до 30.06.2023.

Постановою КМУ від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак обмеження щодо застосування строків скасовано.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 28.12.2023, тобто, більше ніж через місяць після відміни дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Посилання позивача на стан здоров`я суд вважає незмістовними, оскільки про погіршення стану здоров`я позивач зазначає лише у жовтні 2023 року, тобто, більше ніж через 5 місяців після настання реальної можливості отримання інформації щодо виплати спірної компенсації.

У постанові від 17.09.2020 (справа №640/12324/19) Верховний Суд зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судове оскарження дій суб`єкта владних повноважень, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.09.2020 (справа №806/2321/16).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)".

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

У численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 308/12874/16-а, від 14 лютого 2019 року у справі № 805/3881/18-а від 01 грудня 2020 року у справі № 807/658/18, від 05 березня 2021 року у справі № 140/1738/19, Верховним Судом викладені висновки про те, що «поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, поновленню підлягають лише такі встановлені законом процесуальні строки, які порушені з поважних причин. В свою чергу поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежала від волевиявлення особи.

Окрім того, позивачем не надано та не зазначено жодних об`єктивних причин пропуску і підстав, з яких він вважає ці причини поважними, а також не зазначено в чому саме полягала об`єктивна неможливість вчинення дій щодо звернення до суду під час всього періоду невиплати компенсації, а самі лише посилання на очікування щодо сприянння керівництва у оформленні та виплаті компенсації за піднайом житла не є належними підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

У зв`язку з викладеним, вказані позивачем в клопотанні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними, оскільки такі обставини не можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Таким чином, недоліки, на які вказано судом в ухвалі від 28 грудня 2023 року позивачем не усунуто.

Отже, станом на 10 січня 2024 року, вимоги ухвал суду від 28 грудня 2023 року, у встановлений судом строк, який був достатнім для усунення недоліків позовної заяви, позивачем не виконано.

Згідно з пунктами 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 169, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії- повернути позивачу.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.В. Борзаниця