Справа № 160/23715/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Меламеда В.Б. до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
15 вересня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , через систему "Електронний Суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Відповідача стосовно протиправного розрахунку поточної пенсії та суми боргу за період за період з 07.10.2009 по 26.02.2016 року та зобов`язати Відповідача:
- скасувати в пенсійній справі позивача в графі особливості позначку не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі;
- включити позивача в коло осіб яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Далі - Закон 1058-IV);
- здійснити розрахунок та виплату пенсії позивачу за період з 07.10.2009 по 26.02.2016 року з урахуванням понаднормового стажу за 17 років з суми мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст. 28 Закону 1058-IV та з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії, відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону 1058-IV та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 (Далі - Постанова КМУ № 251) та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (Далі - Постанова КМУ № 124), в редакції дійсної на момент фактичної виплати пенсії позивачу за винятком сплачених сум, та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
30.11.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянином України, який постійно проживає в Ізраїлі.
До 2005 року позивач проживав в Україні та отримував пенсію за віком.
В 2005 році виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль, у зв`язку із чим виплату пенсії було припинено.
26.02.2016 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії.
Проте позивачу було відмовлено у поновленні пенсії за віком з огляду подання відповідної заяви не особисто, а на підставі довіреності.
У зв`язку з незгодою з прийнятим рішенням відповідача ОСОБА_1 звертався до суду із позовними вимогами наступного змісту: зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 цього Закону, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 по справі № 201/8846/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково: визнано протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 26 лютого 2016 року; позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про зобов`язання поновити виплату пенсії за віком за період з 07 жовтня 2009 року по 08 грудня 2015 року включно - залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду за захистом своїх прав. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про зобов`язання поновити виплату пенсії відмовлено за безпідставністю.
Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, на підставі судового рішення по справі № 201/8846/16-а ОСОБА_1 13.05.2020 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було здійснено перерахунок пенсії за вислугу років, починаючи з 26.02.2016.
30.11.2020 позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами: визнати рішення, дії чи бездіяльність відповідача, щодо невиплати недоотриманої пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 26.02.2016 року протиправними та дискримінаційними та зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 07.10.2009 року по 26.02.2016 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі №160/15926/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 виплату пенсії з 07.10.2009 року по 26.02.2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з компенсацією втрати частини доходів, в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Представник позивача звернувся до відповідача із запитом № 6656 від 27.02.2023 стосовно виконання рішення суду від 30.03.2021 по справі №160/15926/20.

Відповідачем надана відповідь листом № 0400-010304-8/31326 від 10.03.2023 з якого вбачається, що - "Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 то справі № 160/15926/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 виплату пенсії з 07.10.2009 по 26.02.2016 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з компенсацією втрати частини доходів. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, викопуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. На виконання рішення суду від 30.03.2021 по справі №160/15926/20 ОСОБА_1 проведено нарахування пенсії з 07.10.2009 по 26.02.2016".

До вказаного листа відповідачем додано протоколи призначення пенсії позивача. в яких зазначено:

- вид перерахунку - згідно рішення суду;

- підстава - згідно рішення суду справа № 160/15926/20 від 30.03.2021;

- особливості - не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.

Позивач вважає, що відповідач протиправно ухилився від виплати недоотриманої пенсії позивачу за період з 07.10.2009 по 26.02.2016; не включив позивача в коло осіб яким зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії та нарахував позивачу, при віці 78 років та при страховому стажі 42 роки - за період з 07.10.2009 по 30.04.2016 та при коефіцієнті зарплати - 4.12689 - в суму 744,77 грн. на місяць, що значно менше пенсії за віком, відповідно до Закону 1058-IV; усунувся від нарахування компенсації втрати частини доходів.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

За змістом статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової чи тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 25 Конституції України визначено, що Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Згідно із частиною 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Таким чином, кожен громадянин України має право на вільний вибір свого місця проживання, в тому числі й за кордоном зі збереженням всіх конституційних прав, в тому числі й право на соціальний захист, що включає право на забезпечення громадянина у старості.

Відповідно до преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Стаття 5 Закону №1058-ІV визначає, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до приписів статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком визначає статті 26 Закону №1058-ІV.

Слід зазначити, що по досягненні пенсійного віку та наявності 38 років страхового стажу, позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась йому до виїзду за кордон.

Предмет спору у даній справі стосується виключно перевірки правильності розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , проведеного управлінням при поновленні виплати такої пенсії.

Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Частиною 2 статті 40 Закону №1058-ІV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3+ ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Статтею 28 Закону №1058-ІV визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При цьому, відповідно до пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Суд зауважує, що Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" прийнятий 08.07.2011 та вступив дію 01.10.2011, при цьому, виплата призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 розпочата ще з 2005.

Також, судом встановлено, що позивач мав 42 роки загального стажу роботи.

Тобто, вказане свідчить про те, що на позивача поширюються приписи статті 28 Закону №1058-ІV з урахуванням пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Поряд з цим, частина 3 статті 46 Конституції України визначає, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом встановлено, що розміри мінімальних пенсій за віком в оскаржуваний період складали:

з 01.01.2016 - 1074 гривні Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року № 928-VIII (Стаття 7);

з 01.09.2015 - 1074 гривні Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року № 80-VIII (Стаття 7);

з 01.01.2015 - 949 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року № 80-VIII (Стаття 7);

з 01.01.2014 - 949 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 року № 719-VII (Стаття 7);

з 01.12.2013 - 949 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2013 рік" від 06.12.2012 року № 5515-VI (Стаття 7);

з 01.01.2013 - 894 гривні Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2013 рік" від 06.12.2012 року № 5515-VI (Стаття 7);

з 01.12.2012 - 884 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282-VI (Стаття 12);

з 01.10.2012 - 856 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282-VI (Стаття 12);

з 01.07.2012- 844 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282-VI (Стаття 12);

з 01.04.2012 - 838 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282-VI (Стаття 12);

01.01.1012 - 822 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011 року № 4282-VI (Стаття 12);

З 01.12.2011 - 800 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року № 2857-IV (Стаття 21);

з 01.10.2011 - 784 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року № 2857-IV (Стаття 21);

з 01.04.2011 - 764 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року № 2857-IV (Стаття 21)

з 01.01.2011 - 750 гривень Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28), Закон Верховної Ради України "Про державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 року № 2857-IV (Стаття 21);

з 01.12.2010 - 734 гривень Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28);

з 01.10.2010 - 723 гривень Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28);

з 01.07.2010 - 709 гривень Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28);

з 01.04.2010 - 706 гривень Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28);

з 01.01.2010 - 695 гривень Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28);

з 01.11.2009 - 573 гривні Закон України "Про встановлення прожиткового мiнiмуму та мiнiмальної заробiтної плати" вiд 20.10.2009 р. N 1646-VI (стаття 1), Закон Верховної Ради України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Стаття 28).

Як слідує з наявного у матеріалах справи документу, при розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 пенсійний орган не врахував вказаних вище норм Закону №1058-ІV та Конституції України, встановивши розмір пенсії позивача при загальному стажі його роботи 42 роки, що суперечить правовій природі права на належний соціальний захист.

Виходячи з вимог Конституції України і вищенаведених положень законів пенсія позивача не може бути меншою встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Частинами першою, другою статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Розділ XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Однак, всупереч вищенаведених норм законодавства відповідач не провів перерахунку пенсії позивача з урахуванням підвищень, індексації, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Отже, розрахунок пенсії відноситься до компетенції органу Пенсійного фонду, тобто до його дискреційних повноважень, в які суд не може втручатися.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 26.02.2016 з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 27, 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 26.02.2016 як непрацюючої особи з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 27, 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовна вимога щодо нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів не підлягає задоволенню оскільки відноситься до порядку виконання судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі №160/15926/20.

Стосовно вимог позивача: скасувати в пенсійній справі позивача в графі особливості позначку не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі; включити позивача в коло осіб яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - суд зазначає наступне.

З аналізу вищенаведених обставин та наведених доказів у їх сукупності можна дійти висновку, що при поновленні позивачеві пенсії відповідачем безпідставно встановлено особливість - "Не підлягає МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм.", що призвело до порушення права позивача на підвищення розміру її пенсії відповідно до абз.2 ч.3 ст.42 Закону №1058.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, зі змісту рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі №160/15926/20 вбачається, що воно не містить жодних застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.

Відповідачем не було подано належних та допустимих доказів, які б надавали право Пенсійному фонду встановлювати особливості виконання рішення суду в наведений спосіб, а саме встановлення відмітки "Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм.".

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, про протиправність та скасування висновку відповідача в частині зазначення у графі протоколів призначення пенсії позивача «Особливості» позначку - «Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм.».

У зв`язку з тим, що судом визнано протиправним та скасовано вказаний висновок, тому вимога позивача включити його в коло осіб яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в загальному розмірі 2576,64 грн., що документально підтверджується квитанціями № 8514-1866-4113-3514 від 02.10.2023 та № 8370-9935-3186-2629 від 20.10.2023.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду з урахуванням часткового задоволення позову в сумі 1288,32 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) в особі представника Меламеда В.Б. до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49094; ІК в ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 26.02.2016 з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 27, 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 26.02.2016 як непрацюючої особи з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 27, 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині зазначення у графі протоколів призначення пенсії ОСОБА_1 - «Особливості» позначку - «Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм.».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49094; ІК в ) понесені витрати з оплати судового збору в сумі 1288,32 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 грудня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков