Справа № 160/17336/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 січня 2024 року Справа №160/17336/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

установив:

17 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якій заявлені вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачеві за період з 01.03.2018 року по 25.02.2019 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення 4082 гривні 33 копійки в місяць у загальній сумі 48550 гривень 57 копійок за період з 01.03.2018 року по 25.02.2019 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.

На виконання ухвали суду від 04.08.2023 р. відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, де зазначено, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 28.01.2019 року №3-РС, Позивача звільнено з військової служби у зв?язку із закінченням строку контракту за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2019 року №41 Позивача було виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного ТЦК та Соціальної підтримки (Шевченківським РВК) м. Дніпро. Станом на момент видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 лютого 2019 року №41 Позивач погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків та не заперечував проти розмірів всіх основних та додаткових виплат, які він отримував за час проходження військової служби. 25 лютого 2019 року Позивач ознайомився з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 лютого 2019 року №41.

У зв`язку з цим, перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд виходить із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції, чинній до 19.07.2022 року, було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, Законом України від 01.07.2022 року № 2352-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, який набрав чинності з 19.07.2022 року, ч. 2 ст. 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (частина 2 статті 233 КЗпП України).

Отже, нормою ч. 2 ст. 233 КЗпП України врегульовано питання строку звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, тобто ця норма є спеціальною для спірних правовідносин, у порівнянні з нормами ст. 122 КАС України, оскільки більш вузько окреслює вид правовідносин, які вона регулює.

Таким чином, при вирішенні питання щодо строку звернення до суду у цій справі, належить застосовувати ч. 2 ст. 233 КЗпП України, оскільки ця норма є спеціальною.

Визначаючи початок перебігу строку звернення до суду, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На час звернення позивача із цим позовом, як зазначалось, діяла нова редакція ч. 2 ст. 233 КЗпП України, відповідно до якої строк звернення до суду відбувається у тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Разом з цим, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як встановлено, позивач звільнений наказом 28.01.2019 р.

Норма ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у частині регулювання питання щодо початку перебігу строку, встановлює, що він починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд зазначає, що поширення чинної редакції норми ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у частині регулювання питання щодо початку перебігу строку, на правовідносини, коли позивач звільнився та мав отримати розрахунок, тобто на 28.01.2019 р., було б порушенням ст. 58 Конституції України, оскільки свідчило б про надання частині правової норми зворотної дії у часі.

Відтак, на переконання суду, початок перебігу тримісячного строку звернення у спірних правовідносинах має припадати на день, наступний після набрання чинності новою редакцією ч. 2 ст. 233 КЗпП України, тобто на 20.07.2022 р.

Разом з цим суд звертає увагу, що пунктом 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з 12 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами), з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, в силу приписів пункту 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України строк на звернення до суду з позовами щодо нарахування та виплати (стягнення) належної заробітної плати, в тому числі й у відносинах публічної служби, був продовжений до завершення карантину, тобто до 30.06.2023 року.

Водночас, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою 17.07.2023 р., тобто з порушенням встановленого ч. 2 ст. 233 КЗпП України трьохмісячного строку звернення до суду, пролонгованого до 30.06.2023 р., з урахуванням пункту 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду не заявлено.

При цьому ч.6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, позивачеві необхідно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим ст.161 КАС України, а тому згідно з ч.1 ст.169 КАС України вона підлягає залишенню без руху, з наданням позивачеві строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 120, 160, 161, 169, 171 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме:

- надати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.

Відповідно до ст.256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Савченко