Справа № 343/1936/23
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1936/23
Провадження №: 2-а/343/3/24
У Х В А Л А

про поновлення процесуального строку

09 січня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

суддi Монташевич С.М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Івано-Франківської області про скасування постанови № 15/23 від 26.04.2023 по справі про адміністартивне правопорушення,

за участю: представника позивача - адвоката Андрійовича Я.Ф.,

представниці відповідача - Сороки Т.С.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив поновити строк на подання позовної заяви як пропущений з поважних причин та скасувати постанову № 15/23 від 26.04.2023 адміністративної комісії Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбчена ч. 2 ст. 156 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 гривень, а адміністративну справу закрити. У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що оскаржувану постанову він отримав поштовим відправленням 25.07.2023, на підтвердження чого надав поштовий конверт та довідку з пошти.

Ухвалою суду від 14.08.2023 визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду з даним позовом та поновлено строк звернення до суду. При цьому зазначено, що, відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

23 серпня 2023 року від відповідача поступив відзив на позов, у якому серед іншого вказано на пропуск позивачем строку на оскарження постанови, на підтвердження чого надано відповідні докази. Свою позицію відповідач мотивує тим, що 27.03.2023 на адресу Долинської міської ради від ВП № 1 (м. Долина) Калуського РВП в Івано-Франківській області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення від 10.03.2023, складені відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 533796 зазначено, що 10.03.2023 близько 15:20 год у м. Долина по вул. Шевченка в магазині «PUFFME» ОСОБА_1 , будучи продавцем-консультантом вказаного магазину, порушив правила торгівлі, а саме продав рідину для електронних сигарет із вмістом нікотину марки «NOVA SALT» особі, яка не досягнула 18-річного віку, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП. У розділі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «З протоколом згідний, думав що хлопцю є 18 років, бо дуже схожий на повнолітнього», у розділі «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» поставлено підпис, у розділі «Другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення» зазначено дату отримання та підпис отримувача ОСОБА_1 . Вказане підтверджує, що другий примірник протоколу останній отримав наручно.

Останнього було повідомлено про розгляд вказаних матеріалів адміністративною комісією 26 квітня 2023 року. Копію постанови про накладення адміністративного стягнення № 15/23 від 26.04.2023 ОСОБА_1 було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується фіскальним чеком від 02.05.2023 за номером 411, яку він отримав 04.05.2023. 13 липня 2023 року йому було повторно надіслано копію постанови, яку він отримав 17.07.2023.

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений із протоколом про адміністративне правопорушення, у якому виклав свої пояснення та підписав його. Про дату і час розгляду адміністративного протоколу адміністративною комісією він був повідомлений, однак на засідання комісії не з`явився, жодних клопотань, звернень та інших заяв від його імені не надходило. Оскаржувану постанову він отримав 04.05.2023, тому саме з цього часу виникло право на її оскарження. Тобто ним пропущено термін на оскарження постанови, що є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до ст. 123 КАС України.

Враховуючи вищеописане, суд ухвалою від 15 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Долинської міської ради Івано-Франківської області про скасування постанови № 15/23 від 26.04.2023 по справі про адміністартивне правопорушення залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку з інших причин такого пропуску.

18 вересня 2023 року представник позивача подав клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з вищевказаним позовом, в якому вказав, що щодо направленої на адресу ОСОБА_1 постанови в липні 2023 року - то з цього приводу суд вже постановив ухвалу, якою визнав причини пропуску строку звернення до суду поважними, тому зупинятись на цьому немає потреби.

Щодо направлення на адресу ОСОБА_1 постанови адміністративної комісії у травні 2023 року, то такої постанови ОСОБА_1 не отримував взагалі. Так, у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення є підпис працівника об`єкта поштового зв`язку (листоноші), а розписки ОСОБА_1 про одержання поштового відправлення (документів) і підпису про це немає, хоча така графа в бланку повідомлення є, але вона порожня.

В матеріалах справи є наданий відповідачем фіскальний чек АТ «Укрпрошти», датований 02.05.2023, хоча в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення на поштовій печатці дата 04.05.2023. Тобто два поштові документи про одне і те ж поштове відправлення з різницею в даті у два дні. Вони намагався з`ясувати, чому виникли ці розбіжності з листоношею, яка обслуговувала вулицю 8-Березня в м. Долині, але вона звільнена з роботи.

Підтвердженням відправлення постанови у липні 2023 року, яку ОСОБА_1 хоча і з запізненням, але одержав, відповідач надає рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому з правої сторони є зашифрований код 409), за яким він 15.09.2023 видрукував трекінг поштового відправлення. З нього встановлено, що поштове відправлення за № 409 прийняте і відправлене з сортувального відділення м. Долина і надійшло на сортувальний центр м. Івано-Франківськ 04.05.2023; 06.05.2023 його відправлено з сортувального центру м. Івано-Франківськ; 09.05.20213 відправлення не вручене під час доставки; 12.05.2023 його повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання; 13.05.2023 надходження на сортувальний центр і відправлення з сортувального центру м. Івано-Франківська. І станом на 15:54 годин 15.09.2023 року, коли видруковано трекінг, місце знаходження поштового відправлення не відоме. Але відмітки про вручення відправлення адресату в трекінгу немає, на відміну від трекінгу за липень 2023 року, де чітко відображено, що «повідомлення вручено особисто».

Таким чином, все перелічене вище беззаперечно підтверджує про те, що його довіритель ОСОБА_1 зазначеного вище поштового відправлення (постанови адмінкомісії з супровідним листом за вих. № 453/05-12/35в від 01.05.2023) не отримував. Натомість надані відповідачем докази про направлення позивачу постанови адміністративної комісії є неналежними і не допустимими, оскільки в них немає підпису ОСОБА_1 про отримання поштового відправлення. Крім того поштові документи про відправлення містять суттєву розбіжність і перечать один одному: фіскальний чек АТ «Укрпрошти» датований 02.05.2023, а рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на поштовій печатці містить дату 04.05.2023.

На підставі викладеного просить поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови адміністративної комісії № 15/23 від 26 квітня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, як пропущений із зазначених вище поважних причин.

05 жовтня 2023 року представниця відповідача подала письмові пояснення щодо клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом, в якому вказала, що позивачем пропущено термін на оскарження постанови № 15/23 від 26.04.2023, а його доводи є безпідставними. Мотивує це тим, що вказаний представником позивача номер відправлення № 409 стосується повернення до Долинської міської ради рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №411 (відповідно до якого було направлено супровідний лист № 453/05-12/35в від 01.05.2023 та копія постанови №15/23 від 26.04.2023), який було відправлено 02.05.2023 та вручено особисто 04.05.2023 ОСОБА_1 відповідно до тренінгу відстеження за номером фіксального чеку АТ «Укрпошта» від 02.05.2023 №411. У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 02.05.2023 №411 проставлена відмітка про вручення «особисто» рекомендованого повідомлення та дата 04.05.2023. Також зауважила, що у фіксальпому чеку АТ «Укрпошта» від 02.05.2023 за №411 вказано прізвище адресата, дата та час відправки. Виходячи з вище наведеного, номер фіксального чека АТ «Укрпошта» від 02.05.2023 №411 та номер відправлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення співпадають із трекінгом, де зазначено, що відправлення прийняте 02.05.2023, а вручено особисто 04.05.2023, що співпадає із зазначеною датою у повідомленні та на печатці, проставленій у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №411. Докази представника позивача щодо суттєвих розбіжностей є необгрунтованими та безпідставними, а, отже, не є поважними підставами для поновлення строку звернення до суду.

10 листопада 2023 року представник позивача подав уточнене клопотання про поновлення пропущеного строку до суду з позовом, в якому надав додаткові обгрунтування щодо направлення на адресу ОСОБА_1 постанови адміністративної комісії у травні 2023 року (вихідний № 453/05-12/35в від 01.05.2023), вказавши, що такої ОСОБА_1 не отримував взагалі. Це підтверджується тим, що в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення є підпис працівника об`єкта поштового зв`язку, а розписки ОСОБА_1 про одержання поштового відправлення (документів) і підпису про це немає, хоч така графа в бланку повідомлення є, але вона порожня. В повідомленні ручкою написано, що лист вручено Штурмаку, і є підпис працівника відділення зв`язку, при цьому підпису ОСОБА_1 на повідомленні немає. Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 підтвердила, що, дійсно, в рекомендованому повідомленні підписа ОСОБА_1 про вручення йому рекоменедованого листа немає. Вона також пояснила, що в травні 2023 року працювала на Укрпошті й обслуговувала дільницю, до якої входить АДРЕСА_1 . 04 травня 2023 року вона приходила до будинковолодіння ОСОБА_1 , щоб вручити йому рекомендований лист, однак удома не було нікого, хата була закрита. Наступного дня вона знову приходила до ОСОБА_1 , щоб вручити йому рекомендований лист, але й цього різу не було нікого вдома. Тому вона вкинула рекомендований лист у поштову скриньку. Усвідомлює, що зробила не правильно.

Про те, що ОСОБА_3 дійсно у травні 2023 року працювала листоношею і обслуговувала дільницю, до якої входить АДРЕСА_1 , свідчить довідка Долинського поштового відділення від 02.11.2023 і копія трудової книжки.

Таким чином, все перелічене вище беззаперечно підтверджує про те, що ОСОБА_1 зазначеного вище поштового відправлення (постанови адмінкомісії з супровідним листом за вих. № 453/05-12/35в від 01.05.2023) не отримував.

На підставі викладеного просить поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на постанову адміністративної комісії № 15/23 від 26 квітня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, пропущений з зазначених вище поважних причин.

15 листопада 2023 року представниця відповідача долучила до матеріалів справи письмові пояснення, в яких вказала, що допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 плуталася у свідченнях, з її слів не зрозуміло, коли саме вона вручала лист з рекомендованим повідомленням про вручення, кому саме його було вручено та за яких умов.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не отримував постанови із супровідним листом за вих. № 453/05-12/35в від 01.05.2023, оскільки його підпису в розділі "Розписка" про одержання поштового відправлення немає. Однак у повідомленні про вручення поштового відправлення за 04.05.2023 в розділі «підпис об`єкта поштового зв`язку» стоїть підпис самого працівника АТ «Укрпошта», а у розділі «розписка про одержання» проставлено прізвище особи, яка отримувала рекомендований лист про вручення « ОСОБА_4 ».

Беручи до уваги усі повідомлення про вручення рекомендованих повідомлень відносно справи ОСОБА_5 , у розділі «розписка в одержанні» проставлено «Штурмак». Таким чином, у повідомленні про вручення від 04.05.2023, 28.08.2023, 10.10.2023 стоїть однакове прізвище « ОСОБА_4 » із прокладеними відмітками «вручено особисто», з чого випливає, що ОСОБА_1 отримував усі листи з рекомендованим повідомленням про вручення.

У клопотанні про поновлення строку представник позивача зазначає, що ОСОБА_3 у травні 2023 року працювала листоношею та обслуговувала дільницю, до якої входить вулиця 8-Березня, і була звільнена 26.06.2023, про що свідчить копія її трудової книжки.

Однак, відповідно до наданої копії трудової книжки, ОСОБА_3 була звільнена 26.06.2023, а у повідомленнях про вручення рекомендованого листа ОСОБА_1 від 28.08.2023 та від 10.10.2023 проставлялася відмітка «вручено особисто», так як і на попередньому повідомленні із зазначеним прізвищем отримувача « ОСОБА_4 ». Тобто у всіх трьох рекомендованих повідомленнях про вручення стоїть одне і теж прізвище « ОСОБА_4 », а, отже, адресат отримував листи та прокладав своє прізвище у рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень при отриманні.

Таким чином, позивачем пропущено термін на оскарження постанови № 15/23 від 26.04.2023 року.

20 листопада 2023 року представник позивача подав письмові пояснення, в яких вказав, дійсно 01.11.2023 в судовому засіданні за його клопотанням була допитана як свідок листоноша ОСОБА_3 . До клопотання долучено належним чином завірені документи, які підтверджують особу ОСОБА_3 , а також те, що остання в травні 2023 року дійсно працювала листоношею і до її дільниці обслуговування входила АДРЕСА_1 , на якій проживає ОСОБА_1 .

В листі відповідача від 15.11.2023 зазначається, що свідок ОСОБА_3 «...плуталася у свідченнях щодо вручення рекомендованого повідомлення про вручення листа ОСОБА_1 . Незрозуміло зі слів ОСОБА_3 , коли саме вона вручала лист з рекомендованим повідомленням про вручення, кому саме було вручено та за яких умов».

Але такі твердження відповідача є надуманими і не відповідають дійсності, бо свідок ОСОБА_3 чітко і однозначно суду пояснила про те, що в рекомендованому повідомленні підпису ОСОБА_1 про вручення йому рекомендованого листа немає.

Також вона пояснила суду про те, що в травні 2023 року дійсно працювала листоношею і обслуговувала дільницю, до якої входить АДРЕСА_1 . І 04 травня 2023 року вона приходила до будинковолодіння ОСОБА_1 , щоб вручити йому рекомендований лист. Вдома не було нікого, хата була закрита. Наступного дня вона знову приходила до ОСОБА_1 , щоб вручити йому рекомендований лист, але й на цей раз не було нікого вдома. Тоді вона вкинула цей рекомендований лист у поштову скриньку. Усвідомлює, що зробила не правильно. Свідок також пояснила суду, що в рекомендованому повідомленні про вручення листа ОСОБА_1 вона не робила ніяких записів, а такі записи в повідомленні зробила працівниця відділення ОСОБА_6 .

Відповідач також звертає увагу суду на те, що «... у повідомленні про вручення поштового відправлення за 04.05.2023 в розділі «підпис об`єкта поштового зв`язку» стоїть підпис самого працівника АТ «Укрпошта», а у розділі «розписка про одержання» проставлено прізвище особи, яка отримувала рекомендований лист про вручення « ОСОБА_4 ». Сторона позивача цього не заперечує. Те ж саме пояснила в суді свідок ОСОБА_7 , яка вказала, що підпис ставила і прізвище ОСОБА_4 писала у повідомленні працівниця ОСОБА_6 .

Тому відповідач помилково для себе визнав вищевказане, так як ОСОБА_1 підпис у повідомленні про отримання листа не ставив, але там працівником поштового відділення проставлено його прізвище (а не підпис). Відповідач також безпідставно робить висновок про те, що ОСОБА_1 отримував усі листи з рекомендованим повідомленням про вручення, оскільки у всіх повідомленнях від 04.05.2023, 28.08.2023 і 10.10.2023 у розділі «розписка в одержанні» проставлено «Штурмак». Але свідок пояснила суду, що ці записи робив не ОСОБА_4 , і навіть не вона, а працівниця відділення ОСОБА_6 , тому вони і є одинакові та ідентичні. Але це ніяким чином не підтверджує того факту, що лист від 04.05.2023 вручено ОСОБА_1 і що він розписався про це. Однаковість записів на рекомендованих повідомленнях, які мали місце після звільнення ОСОБА_3 , знову ж таки свідчить про те, що в повідомленнях робила запис не ОСОБА_3 , а інша особа ( ОСОБА_6 ), оскільки ОСОБА_3 вже не працювала та підтверджує достовірність показів останньої у судовому засіданні.

З викладеного вище випливає, що ОСОБА_1 листа від 04.05.2023 вручено не було.

В судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з підстав, викладених вище, просив його задовольнити.

Представниця відповідача в судовому засіданні просила відмовити в поновленні строку та залишити позов ОСОБА_1 без розгляду, додатково послалася на долучені нею форми 8, в яких наявні підписи позивача, а також на те, що останній, знаючи про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, будучи обізнаний з датою засідання адміністративної комісії, не був позбавлений можливості дізнатись про прийняте рішення, однак байдуже ставився до своїх обов`язків, а відповідно пропустив строк звернення до суду з адімністративним позовом без поважних на те причин.

Суд, вислухавши сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В силу приписів ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження є постанова адміністративної комісії Долинської міської ради Івано-Франківської області, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Тобто в даному випадку для звернення до суду встановлено десять днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Однак, судом встановлено, що під час розгляду справи адміністративною комісією ОСОБА_1 присутній не був, спірну постанову в день її винесення не отримував, з її змістом не ознайомлювався, тому для вирішення питання щодо дотримання строку звернення до суду з цим позовом необхідно з`ясувати дату її отримання позивачем.

Як вказав представник ОСОБА_1 , оскаржувану постанову його довіритель отримав тільки 25 липня 2023 року, на підтвердження чого ними надано поштовий конверт та довідку з пошти (а.с. 7, 8). Натомість представниця відповідача вказала, що після винесення постанови така була направлена рекомендованим листом ОСОБА_1 та отримана ним 04.05.2023, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 43).

На спростування факту вручення рекомендованого повідомлення у травні 2023 року представник позивача клопотав про допит свідка ОСОБА_3 . Остання в судовому засіданні підтвердила, що вона як листоноша обслуговувала дільницю, де проживає позивач. У травні рекомендовний лист ОСОБА_1 не вручила, вкинула такий у поштову скриньку, а саме рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення забрала. На підставі її даних, оператор ОСОБА_6 заповнила таке рекомендоване повідомлення в частині відомостей про його вручення.

Свідок ОСОБА_6 , яка є оператором поштового зв`язку ВПЗ Долина-3, в судовому засіданні підтвердила, що рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень вона заповнює самостійно на підставі тих даних, які містяться у формі 8, які надають їй листоноші. Підтвердила, що підписи у представлених їй з матеріалів справи розписках (а.с. 43, 95, 96), належать їй. На них відсутній підпис ОСОБА_4 .

До матеріалів справи представником відповідача долучено форми 8 (Долина 3, № доставної дільниці - 4) від 04.04.2023, 04.05.2023, 17.07.2023, з яких вбачається, що рекомендовані повідомлення 502, 411, 762 відповідно, які адресовані ОСОБА_1 , отримані останнім, на підтвердження чого в графі "Розписка в одержанні (прізвище одержувача)" зазначено прізвище ОСОБА_4 (а.с. 123, 124, 125).

При цьому під час розгляду справи не підтверджено та не спростовано факту підписання саме позивачем вказаних форм. Так, свідок ОСОБА_3 вказала, що у травні 2023 року лист позивачу чи членам його сім`ї вона не вручала особисто, такий вкинула в поштовий ящик, оскільки нікого не було вдома, натомість внесла відомості про вручення адресату листа, на підставі яких оператор ОСОБА_6 заповнила рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповідності до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на вищенаведене, в судовому засіданні не підтверджено беззаперечними доказами факт отримання позивачем оскаржуваної постанови 04.05.2023, оскільки дані про отримання поштової кореспонденції ОСОБА_1 внесені працівниками пошти, однак, будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка листоноша ОСОБА_3 ствердила, що не вручала поштове відправлення отримувачу, а безпідставно внесла відомості про його вручення останньому, на підставі чого оператор ОСОБА_6 заповнила рекомендоване повідомлення.

Представниця відповідача вказує також на те, що позивачу було відомо про розгляд адміністративною комісією протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності, а відтак він не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про результати його розгляду. Натомість представник позивача вказав, що такого повідомлення його довіритель не отримував, а докази, надані Долинською міською радою, не містять будь-яких даних про вчинення дій (підписання, відмови від підписання розписок про отримання поштових відправлень) саме ОСОБА_1 , а не працівником пошти, на що вказує ідентичність написання у графі "Розписка про одержання" прізвища " ОСОБА_4 " у формах 8 від 04.04.2023 та 05.04.2023 (а.с. 124, 125).

Крім того суд звертає увагу і на відмінності в даних про отримання поштового відправлення з оскаржуваною постановою в ньому, адресованого ОСОБА_1 13.07.2023 № 728/05-19/35в (а.с. 44) та відправленого йому 14.07.2023 під № 762 (а.с. 44 звор.). Так, згідно з даними, які містяться на офіційному сайті Укрпошти про відстеження відправлення № 762, таке вручено особисто адресату 17.07.2023 (а.с. 45). Натомість, як вбачається із конверта та довідки від 01.08.2023, які містять вищевказаний трекінг, таке повідомлення вручено на руки 25.07.2023 (а.с. 7, 8), що ще раз підтверджує недостовірність та неоднозначність даних про вручення рекомендованих листів їх адресатам працівниками поштового зв`язку.

Таким чином, в судовому засіданні не підтверджено беззаперечними доказами факт отримання позивачем оскаржуваної постанови чи можливість дізнатися про її зміст раніше, ніж заявлено ОСОБА_1 , а саме 25.07.2023.

Отже, судом встановлено, що відповідачем на виконання своїх повноважень належним чином повідомлено позивача про розгляд протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності, копію постанови було направлено йому на вказану ним у протоколі адресу, проте в силу об`єктивних чинників, неналежного виконання працівницею поштового зв`язку своїх обов`язків, що остання підтвердила в судовому засіданні під присягою, ОСОБА_8 не було своєчасно вручено копію оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим він з об`єктивних причин пропустив десятиденний строк з дня винесення такої постанови для звернення до суду.

Строк звернення до адміністративного суду, наслідки пропущення строків звернення до суду, обчислення процесуальних строків, поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано положеннями ст. 118-123 КАС України.

Строк оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначено ч. 2 ст. 286 КАС України, зміст якої викладено вище.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів певними строками, що обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спрямоване на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При цьому слід зазначити, що пропуск строку, передбаченого КАС України, не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено, та підтверджується належними і допустимими доказами.

З урахуванням вищевстановлених обставин, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що копію постанови від 26.04.2023 ОСОБА_1 отримав 25.07.2023. Натомість будь-яких беззаперечних доказів ознайомлення з її змістом, отримання її копії швидше, ніж 25.07.2023, судом не здобуто. За відсутності достатніх доказів про отримання відповідних поштових відправлень не має підстав стверджувати і про обов`язок особи дізнатися про можливе порушення своїх прав чи винесення відносно нього відповідної постанови. Протягом десятиденного строку з часу отримання оскаржуваної ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, направивши його 04.08.2023 (а.с. 9), тому суд з метою недопущення обмеження права особи на судовий захист, вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити та визнати причини пропуску встановленого законом строку звернення до суду з даним адміністративним позовом поважними, поновивши такий строк.

Таким чином, буде дотримано гарантоване ч. 1 ст. 55 Конституції України право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 (справа № П/9901/736/18), згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним.

На підставі виклаедного, керуючись ст. 248 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску встановленого законом строку звернення до суду з адміністративним позовом та поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до Долинської міської ради Івано-Франківської області про скасування постанови № 15/23 від 26.04.2023 по справі про адміністративне правопорушення.

Розгляд справи продовжити.

Судове засідання призначити на 18 січня 2024 року о 14.00 годин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: С.М.Монташевич