Справа № 260/2197/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/2197/23 пров. № А/857/15406/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року (суддя Плеханова З.Б., м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про стягнення невиплаченої суми грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, в якому просив: визнати протиправним бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки 58 календарних днів, неправильне обрахування суми та відмови виконувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 у справі № 260/1079/22 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачену суму грошової компенсації у розмірі 146 513, 00 гривень, з яких: за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку в загальному виплати за 58 днів - в сумі 33 653 гривень; за невиплату грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учасник бойових дій за 2020-2022 роки в сумі 24 360 грн; за невиплату, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» в період часу з 01,03.2021 по 31.01.2022 в сумі 82500 гривень; за невиплату на правничу допомогу у розмірі 6000гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач відмовився виконувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2023 у справі № 260/1079/22. Відтак , рахує дії Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області протиправними.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року у задоволення позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, щовідповідач відмовився виконувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2023 у справі № 260/1079/22.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року, визнано:

протиправною бездіяльність Головного Управління Національної поліції України в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані додаткову та чергову відпустку, щодо невиплати доплати відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби.

зобов`язано Головне Управління Національної поліції України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 :грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік, а також грошову компенсацію за невикористану додатку відпустку як учаснику бойових за 2020-2022 роки з врахуванням проведених виплат; доплату відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби з врахуванням проведених виплат.

Стягнуто з Головного Управління Національної поліції України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 ,00 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2023 року, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі №260/1079/22 - скасовано в частині відмови в позові щодо зобов`язання Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області здійснити нарахування на користь ОСОБА_1 за невикористану частину чергової відпустки, а саме за 2015 рік - 3 календарні дні, за 2016 рік - 19 календарні дні, за 2020 рік - в загальному 22 календарні дні, за 2021 рік - в загальному 14 календарні дні, за 2022 рік - 3 календарні дні та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов -задовольнити частково.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2015 рік - 03 календарні дні; невикористану частину чергової відпустки за 2016 рік - 19 календарних днів; невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік - 16 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку за стаж служби в поліції за 2020 рік - 06 календарних днів; невикористану частину щорічної основаної оплачуваної відпустки за 2021 рік - 07 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку за стаж служби в поліції за 2021 рік - 07 календарних днів.

В решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі №260/1079/22 - залишено без змін.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2023 року, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області, за період невикористаної відпустки за час служби в поліції, невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за 2015 рік - 03 календарні дні; невикористану частину чергової відпустки за 2016 рік - 19 календарних днів; невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік - 16 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку за стаж служби в поліції за 2020 рік - 06 календарних днів; невикористану частину щорічної основаної оплачуваної відпустки за 2021 рік - 07 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку за стаж служби в поліції за 2021 рік - 07 календарних днів, що в загальному складає 58 днів, ОСОБА_1 було нараховано грошову компенсацію в розмірі - грн, з розрахунку за встановленими видами оплати, що мали постійний характер відповідно до розрахункового листа за січень 2022 р.:

(2700 грн. посадового окладу + 1800 грн. оклад за спец. звання + 1350 грн. надбавку за стаж служби + 2340 грн. надбавка за специфічні умови проходження служби + 5669,94 грн. щомісячна премія = 13859,94 грн.) : 30 календарних днів = 462,00 грн.

Відповідно 462,00 грн. х 58 календарних днів невикористаної відпустки = 26796,00 грн. - 401,94 грн.

Для виконання рішення суду у справі № 260/1079/22, листом від 17.04.2023 року за № 302/106/5-2023 року, ГУНП в Закарпатській області було надіслано лист про додаткові потреби в коштах з виконання зобов`язань за рішеннями судів на суму 1252939 грн. серед яких визначена сума за зобов`язанням виконання рішення суду по № 260/1079/22 в яку зокрема включено 26,796 грн. компенсації за невикористану відпустку, та 6000,00 грн. - витрати на правничу допомогу за рішенням суду.

Предмет даного судового спору стосується виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2023 у справі № 260/1079/22.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантоване статтею 55 Конституції Україниправо на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Конституційний Суд України у рішенні №3-рп/2003 від 30.01.2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9).

Загальні способи звернення до адміністративного суду та захисту права у публічно-правових відносинах визначені частинами першою статті 5 та частиною другою статті 245 КАС України.

Згідно ч.1, 2 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016,судові рішення, що набрали законної сили, єобов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно дефініції, наведеної у ч.1 ст.1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження якзавершальна стадія судового провадження іпримусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) -сукупність дійвизначених у цьому Законі органів і осіб,що спрямовані на примусове виконання рішень іпроводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, на думку колегії суддів, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення за іншим позовом, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.01.2019 по справі №686/23317/13-а.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду із адміністративним позовом у даній справі з позовними вимогами, позивач фактично оскаржує дії відповідача, що мали місце під час виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2023 у справі № 260/1079/22.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач має право звернутися до органів державної виконавчої служби для вжиття заходів примусового виконання.

Також, колегія суддів звертає увагу ОСОБА_1 на те, що він вправі звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, якщо вважає що відповідачем прийнято протиправні рішення та/або допущено протиправні дії чи бездіяльність на виконання такого рішення суду, а не звернутися з окремим позовом.

За таких обставин, позивач у даній справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 рокув справі №260/2197/23- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Л. Я. Гудим