Справа № 520/20774/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 р. №520/20774/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області за №84 від 01.06.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за №2000-0302-9/81209 від 15.06.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити з 23.05.2023 року виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за заявою від 24.05.2023 року та виплачувати у подальшому з нарахуванням всіх пенсійних перерахунків, підвищення, доплат, надбавок, компенсацій та інших пенсійних виплат, передбачених законодавством України - довічно.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 27.10.1989 мешкала в АА Крим, та з 07.06.2009 року отримувала пенсію за віком, яка була призначена Управлінням пенсійного фонду України в м. Євпаторія, відповідно до діючого на той час пенсійного законодавства України. З початку 2022 року позивачка є внутрішньо переміщеною особою за фактичним місцем реєстрації в м. Харкові та у травні 2023 року звернулась до територіального органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії. Однак, рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області за №84 від 01.06.2023 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за №2000-0302-9/81209 від 15.06.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із тим, що позивачці вже призначено пенсію та не надано атестату про припинення виплати пенсії в територіальному відділі рф. Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивачка звернулась до суду із даним позовом. З підстав наведених у позові, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачам через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувачів, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представник ГУ ПФУ в Полтавській області надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що пенсійна справа ОСОБА_1 з Російської Федерації до Головного управління не надходила, наразі процедуру витребування пенсійної справи з російської федерації для виплати пенсії позивачу за новим місцем реєстрації, або підтвердити, що останній не отримує відповідних нарахувань на території російської федерації - немає. Таким чином, оскільки заявницею не було надано жодних документів, які підтверджують факт припинення виплати пенсії або про неотримання пенсії за місцем реєстрації (АР Крим), то підстави для призначення пенсії відсутні. З наведених підстав, просило суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник ГУ ПФУ в Харківській області надав до суду відзив на позов, відповідно до змісту якого він заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що наразі ОСОБА_1 вже є пенсіонером, атестату про припинення виплати пенсії за віком надано не було. З наведених підстав, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2023 року ОСОБА_1 звернулась до територіального відділу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, зазначивши, що у 2009 році їй була призначена пенсія за віком в м. Євпаторія, яку заявниця отримувала по січень 2022 року. Також зазначено, що у вересні 2021 року заявниці зверталась до пенсійного фонду із запитом щодо своєї пенсійної справи, однак пенсійна справа до заявниці не надійшла, а тому ОСОБА_1 просила призначити їй пенсію та стати на облік до ГУ ПФУ в Харківській області.

Відповідно до довідки № 509- від 29.03.2022, ОСОБА_1 взята на облік як ВПО за зареєстрованим місцем проживання в м. Харкові.

За принципом екстериторіальності, вказана заява розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області та рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 01.06.2023 № 84, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки заявницею не надано жодних документів, які містять інформацію про припинення виплати пенсії або про неотримання пенсії за місцем реєстрації (АР Крим), тобто не надано атестату щодо припинення виплати пенсії.

Також, рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 15.06.2023 № 2000-0392-9/81209, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки ОСОБА_1 вже є пенсіонером, а заявницею не надано атестат щодо припинення виплати пенсії.

16.06.2023 ОСОБА_1 звернулась до начальника ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком за власною заявою від 24.05.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 107.

Листом від 12.07.2023 № 18886-20554/Ш-02/8-2000/23, ГУ ПФУ в Харківській області повідомлено заявницю, що листами від 05.12.2021 №2000-0304-10/152529, від 29.12.2021 №2000-0304-0/165020 управлінням направлено запит до Пенсійного фонду Російської Федерації про витребування пенсійної справи ОСОБА_1 . На теперішній час пенсійна справа ОСОБА_1 та атестат не надійшли.

Також повідомлено, що згідно з заявою від 24.05.2023 та наданими документами, рішенням №84 від 01.06.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з заявою від 08.06.2023 на наданими документами, рішенням №84 від 15.06.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, питання поновлення виплати пенсії можливо після припинення виплати пенсії за попереднім місцем її отримання та надходження пенсійної справи або після внесення змін до законодавства, що регулює питання призначення пенсій особам, які перемістились, з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Не погодившись з такими діями та рішеннями відповідачів, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон №1207-VII), Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року.

Згідно з частинами 1, 2 статті 4 Закону №1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 статті 17 Закону №1207-VII встановлено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

У статті 18 Закону №1207-VII зазначено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

З 22.11.2014 набув чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014(далі - Закон №1706-VII), яким відповідно до Конституції та Законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України № 1706-VII громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Частиною 1 статті 4 Закону №1706-VІІ визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 (далі - Порядок №509). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Згідно з пунктом 6 Порядку №509 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Статтею 5 Закону №1058-IV встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV визначено, що відповідно до цьогоЗакону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту наведених норм права слідує, що особа має право на отримання різних видів пенсії. При цьому, громадянин сам обирає вид пенсії, яку бажає отримувати, подавши до органу, що призначає пенсію, відповідну заяву.

Так, позивачка 24.05.2023 вперше звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається зі змісту спірних рішень та відзивів на позов, відмова у призначенні пенсії позивачці пов`язана із відсутністю довідки-атестату про припинення виплати пенсії територіальним органом пенсійного воду рф в м. Євпаторія (АР Крим).

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачений чіткий перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, в якому такий документ як атестат про припинення пенсії відсутній.

Водночас, пунктом 4.12 Порядку №22-1 передбачено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

З урахуванням вище наведеного слідує, що саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок у разі переїзду пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці надсилання запиту про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

Відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 №13-1, електронна пенсійна справа - сукупність інформації, яка обробляється на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій, формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, "Про електронні довірчі послуги" та Про захист персональних даних, включаючи обов`язкову інформацію про паспортні дані пенсіонера та його місце проживання; копії документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання, допомогу на поховання тощо) та проводиться її виплата; іншу інформацію, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати з часу її призначення до закриття пенсійної справи.

Відповідь відповідачів про те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням в Україні воєнного стану неможливо витребувати пенсійну справу позивача та підтвердити, що позивач не отримує відповідних нарахувань на території російської федерації, суд не бере до уваги, оскільки відсутність оригіналу пенсійної справи та інших доказів щодо виплати пенсії позивача, що зумовлена бездіяльністю відповідача, щодо отримання таких доказів не може нівелювати відомості копії пенсійної справи, а також електронної пенсійної справи, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення.

Механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від пенсійного фонду російської федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у російській федерації (далі - особи) визначає Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №234 (далі - Порядок №234).

Відповідно до пункту 3 Порядку №234 особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

За бажанням особи зазначені документи можуть бути подані її представником, який пред`являє документ, що посвідчує його особу, та подає документ (нотаріально засвідчену копію), що підтверджує його повноваження, або надіслані поштою. У таких випадках справжність підпису на заяві засвідчується нотаріально.

Згідно з пунктом 4 Порядку №234 територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Суд констатує, що необхідність витребування матеріалів паперової пенсійної справи стосується осіб, які проживають на тимчасово окупованій території, а оскільки позивачка має статус внутрішньо переміщеної особи, то вона до таких осіб не належить.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17 зазначив, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Суд зазначає, що позивачка як громадянка України має право на отримання пенсії, призначеної їй відповідно до законодавства України, доказів того, що позивачка отримала громадянство російської федерації та одержувала пенсію в органах пенсійного забезпечення російської федерації, відповідачами до суду не надано.

При цьому, відповідачами не заперечується той факт, що ОСОБА_1 є пенсіонером, та має право на призначення пенсії за віком.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивачка як громадянка України та маючи статус внутрішньо переміщеної особи, наділена правом на отримання пенсії, призначеної їй відповідно до законодавства України, за місцем реєстрації фактичного проживання.

Суд також звертає увагу на те, що у разі, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина 2 статті 4 Закону №1058-IV).

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (з якої Україна на час виникнення спірних правовідносин не вийшла).

Відповідно до статті 5 Угоди ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1 Угоди).

Приписами статті 6 Угоди визначено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно з статтею 7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав - учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера.

Відповідно до статті 8 Угоди органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасницях Угоди, співпрацюють між собою у порядку, який визначається угодою між їхнім центральними органами.

Таким чином, позиція відповідачів суперечить принципу верховенства права, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем її проживання (реєстрації) покладається саме на орган, що призначає пенсію, а позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у призначенні пенсії за віком відповідно Закону №1058-ІV.

Право на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання атестату про припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області за №84 від 01.06.2023 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за №2000-0302-9/81209 від 15.06.2023 року, якими ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV з підстав ненадання атестату про припинення пенсії в російській федерації є такими, що порушують право на соціальних захист, не відповідають приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, тому вказані рішення підлягають скасуванню як протиправні.

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком фактично по своїй суті та правовими наслідками збігаються з попередніми вимогами про скасування спірних рішень відповідачів, а тому окремому задоволенню не підлягають.

Згідно п.1.8 Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, поновленням виплати пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності у позивачки права на поновлення (а не призначення, оскільки пенсія позивачці уже була призначена раніше) виплати пенсії, з огляду на що суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком згідно з Законом №1058-ІV з 24.05.2023 року (тобто з моменту первинного звернення).

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію у подальшому з нарахуванням всіх пенсійних перерахунків, підвищення, доплат, надбавок, компенсацій та інших пенсійних виплат, передбачених законодавством України довічно, то вказані вимоги є передчасними, зверненими на майбутнє, оскільки пенсійні виплати позивачці на виконання вказаного рішення суду наразі ще не поновлено. Тому суд відмовляє у задоволенні вказаної частини позовних вимог.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області за №84 від 01.06.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за №2000-0302-9/81209 від 15.06.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виплату пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 24.05.2023 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536(п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко