Справа № 500/7020/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/7020/23

09 січня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Тернопільській області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу перед бюджетами та державними цільовими фондами по платежу орендна плата з фізичних осіб в сумі 200009,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у відповідача наявний податковий борг по платежу орендна плата з фізичних осіб на загальну суму 200009,02 грн, який в добровільному порядку не сплачений, а тому підлягає стягненню в примусовому порядку за рішенням суду.

Ухвалою суду від 06.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

На виконання вимог частин третьої, шостої статті 171 КАС України суддею 07.08.2023 сформовано відповідний запит та отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, згідно з якою згідно з якою відомості щодо особи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

Також, судом на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Тернопільській області направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На адресу суду Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Тернопільській області надано інформацію, згідно з якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка також зазначена у позовній заяві.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 06.11.2023 направлено на вищевказану адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Поштове відправлення вручене 11.11.2023.

24.11.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Заперечуючи щодо позовних вимог відповідач зазначає, що категорично не погоджується із тим, що сума податкових зобов`язань, яка була самостійно визначена контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням по платежу орендна плата з фізичних осіб від 27.04.2023 №-1918, станом на даний час є узгодженою.

Так, в позовній заяві позивач вказує на те, що грошові зобов`язання, визначені податковим повідомленням-рішенням від 27.04.2023 №-1918 по платежу орендна плата з фізичних осіб, стали узгодженими на тій підставі, що контролюючим органом була виставлена та надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення податкова вимога форми "Ф" від 12.07.2023 №0-1900.

Однак відповідач стверджує, що особисто не отримував ні рекомендованого поштового відправлення №278, ні рекомендованого поштового відправлення №042, а підпис про отримання вказаних поштових відправлень, поставлений у відповідній графі повідомлень про вручення вищевказаних поштових відправлень, істотно відрізняється від його підпису, а тому не може підтверджувати вручення поштових відправлень особисто адресату.

04.12.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, де вказав, що узгоджені суми грошових зобов`язань відповідачем своєчасно не були сплачені та набули статусу податкового боргу. З метою погашення заборгованості контролюючим органом була виставлена та надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення податкова вимога форми "Ф" від 12.07.2023 року №0-1900. Вказані заходи не призвели до сплати відповідачем податкового боргу. При цьому, з часу виставлення податкової вимоги податковий борг не переривався. Заперечень щодо суми податкового боргу або доказів його сплати відповідачем не надано.

Як слідує з матеріалів справи, податкове зобов`язання визначене контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням, є узгодженим у порядку і на умовах, визначених ПК України.

Отже, оскільки, зазначене податкове повідомлення-рішення відповідачем не було оскаржено ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому грошове зобов`язання визначене ним, вважаються узгодженим із цих причин, а не із вищенаведеної підстави скаржника.

Надсилання (вручення) позивачем податкової вимоги "Ф" №0-1900 від 12.07.2023, податкового повідомлення-рішення №-1918 від 27.04.2023 ОСОБА_1 , підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, копії яких були надані суду, згідно яких поштові відправлення, податкова вимога "Ф" №0-1900 від 12.07.2023 направлена 14.07.2023 відповідачу за його податковою адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, 26.07.2023 вручено особисто, а податкове повідомлення-рішення №-1918 від 27.04.2023 направлено 02.05.2023 відповідачу за його податковою адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення і 08.05.2023 вручено.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, встановив таке.

Фізична особа ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) РНОКПП: НОМЕР_1 , перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Також, підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким згідно із законом надано у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (пункт 288.2 статті 288 ПК України).

Об`єктом оподаткування орендної плати є земельна ділянка, надана в оренду (пункт 288.3 статті 288 ПК України).

Податковий період, порядок обчислення орендної плати за земельні ділянки, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 розділу XIII ПКУ (пункт 288.7 статті 288 ПК України).

Згідно пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку Проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у-порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 287.5. статті 287 Податкового кодексу податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно підпункту 266.10.3. пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Згідно довідки про наявність податкового боргу у відповідача наявна заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по платежу орендна плата з фізичних осіб у сумі 200009,02 грн (основний платіж).

Заборгованість по платежу орендна плата з фізичних осіб виникла внаслідок несплати узгодженого податкового/грошового зобов`язання нарахованого відповідно до податкового повідомлення-рішення №-1918 від 27.04.2023 на суму 200009,02 грн.

Суд звертає увагу, що зазначене податкове повідомлення-рішення, відповідачем не було оскаржено ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому грошове зобов`язання визначене в ньому є узгодженим.

За положеннями підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом

Виконанням податкового обов`язку згідно пункту 38.1 статті 38 ПК України є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Відповідачу виставлялась та була надіслана податкова вимога №0-1900 від 12.07.2023 з часу виставлення якої податковий борг не переривався.

Виникнення та існування такого податкового боргу також підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: випискою з інтегрованої картки платника податку, розрахунком суми боргу.

Стосовно доводів відповідача наведених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 58.3 статті 58 ПК України)

Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. (пункт 42.1 статті 42 ПК України)

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). (пункт 42.2 статті 42 ПК України)

Пунктом 42.5. статті 42. ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.

Згідно пункту 6 розділу IV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 №610, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за №902/30770 податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача, стосовно того, що як і Податковий кодекс України, як і Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків чітко визначив категорію поштового відправлення (рекомендований лист), якою контролюючий орган має підтвердити надіслання платнику податків податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення.

Відтак, можна дійти висновку, що доказом належного вручення (надіслання) платнику податків податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення є підпис у податковій вимозі та у податковому повідомленні-рішенні про особисте одержання, повідомлення про вручення поштового відправлення та відмітка поштової служби про причини невручення поштового відправлення. У даному випадку, наявність у податкового органу рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення є належним доказом підтвердження факту такого поштового відправлення.

Отже надсилання (вручення) позивачем податкової вимоги "Ф" №0-1900 від 12.07.2023 та податкового повідомлення-рішення №-1918 від 27.04.2023 ОСОБА_1 , підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, копії яких наявні в матеріалах справи, згідно яких поштові відправлення, податкова вимога "Ф" №0-1900 від 12.07.2023 направлено 14.07.2023 відповідачу за його податковою адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, 26.07.2023 вручено особисто, а податкове повідомлення-рішення №-1918 від 27.04.2023 направлено 02.05.2023 відповідачу за його податковою адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення і 08.05.2023 вручено.

Додатковим підтвердженням надіслання податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення є фіскальні чеки Укрпошти та список №5827 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Чортків-1.

Застосування судом пунктів 42.2, 42.5 статті 42, пункту 58.3 статті 58, пункту 59.1 статті 59 ПК України відповідає правовий позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 20.10.2020 у справі №140/30/20.

У постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №120/479/21-а, колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

З наявних в матеріалах справи вбачається, що позивач належним чином надіслав відповідачу для узгодження податкову вимогу.

Таким чином, як встановлено судом, передбачені чинним законодавством заходи не привели до погашення податкового боргу. Сума податкового боргу в добровільному порядку відповідачем не сплачена. Тобто, оскільки встановлено порушення відповідачем вищезазначених норм Податкового кодексу України, суд визнає, що податковий борг виник саме внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов`язання.

Пунктом 87.1 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти.

Згідно пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

З урахуванням викладеного норми статей 95 - 99 ПК України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 ПК України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати податкового боргу не надав, доводи позивача не спростував.

Таким чином, оскільки за відповідачем обліковується податковий борг, заявлений до стягнення у цій справі на суму 200009,02 грн, щодо наявності та розміру якого відповідачем не надано доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням цих положень витрати позивача - суб`єкта владних повноважень зі сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом із відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг по платежу орендна плата з фізичних осіб в сумі 200009,02 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 09 січня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільська область, Тернопільський район, 46003, );

відповідач:

- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.