Справа № 560/13474/23
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

10 січня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.03.2023 р. № 51 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 06.12.1983 р. по 04.07.2000 р. електромонтером по ремонту електроустаткування Славутському заводі "Будфарфор" (Славутський комбінат "Будфарфор") за Списком №2 посад та робіт, що дають право на пільгову пенсію;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до вимог п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу звернення з заявою про переведення, а саме з 28.02.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Звертає увагу, що період з 06.12.1983 по 12.05.1984 зараховано до пільгового стажу позивача (5 місяців 7 днів). Вважає, що зарахування періоду роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, призначення, нарахування та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України. Тому позовні вимоги зобов`язального характеру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що відсутні підстави для призначення позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку через відсутність необхідного страхового стажу та необхідного пільгового стажу роботи, що передбачено частиною 2 статті 114 Закону №1058-IV.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.07.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.01.2024 у задоволенні клопотань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін та про залишення позову без розгляду відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 12.12.1983 позивач:

- з 06.12.1983 по 12.05.1984 працював учнем електромонтера по ремонту електроустаткування Славутського заводу "Будфаянс" (28.04.1984 - присвоєний 2 розряд електромонтера по ремонту електроустаткування);

- з 13.05.1984 по 28.05.1986 служив в збройних силах СРСР;

- з 11.08.1986 по 18.03.1992 працював електромонтером по ремонту електроустаткування Славутського заводу "Будфарфор";

- з 19.03.1992 по 03.07.2000 - працював черговим електромонтером по заводу 4 розряду;

- з 04.07.2000 - переведений начальником електроцеху.

Відповідно до довідки ПрАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" від 21.02.2023 №42-а згідно переліку робочих місць, професій і посад, посадові обов`язки "електромонтер з ремонту електроустаткування" за якою ОСОБА_1 в період з 19.03.1992 по 03.07.2000 працював з важкими і шкідливими умовами праці повний робочий день, відповідали посадовим обов`язкам "електромонтер з ремонту електроустаткування (черговий)".

За змістом довідки ПрАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" від 21.02.2023 №43-а Приватне акціонерне товариство "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" є новим найменуванням публічного акціонерного товариства "Сдавутський комбінат "Будфарфор", який у минулому іменувався закритим акціонерним товариством "Славутський комбінат "Будфарфор", Славутський комбінат "Будфарфор", Славутський завод "Будфарфор", Славутський завод "Будфаянс".

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 28.02.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Списком № 2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.03.2023 №51 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за Списком № 2 згідно заяви від 28.02.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, визначеного пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV. Зазначено, що необхідний пільговий стаж становить 12 років 6 місяців, а пільговий стаж позивача на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 документами не підтверджено. До страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 16.03.2006 по 11.05.2006 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 12.12.1983 року, оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: відсутня печатка. До пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано періоди роботи: з 06.12.1983 по 12.05.1984 згідно уточнюючої довідки про пільговий характер роботи від 21.02.2023 №40-а виданої ПрАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН", оскільки зазначена посада відсутня в переліку згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, яка діяла на момент пільгового періоду роботи; з 11.08.1986 по 18.03.1992, з 19.03.1992 по 03.07.2000 згідно уточнюючої довідки про пільговий характер роботи від 21.02.2023 №39-а виданої ПрАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН", оскільки не правильно зазначено підрозділ 3 (має бути підрозділ 2) та не зазначено накази про атестацію робочого місця. Згідно переліку робочих місць посада не підтверджена на пільговий вихід на пенсію.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" доповнено Закон №1058-IV розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 регулюється пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV. При цьому, стаття 114 міститься в вказаному розділі XIV-1.

Таким чином, призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 регулюється Законом №1058-IV, а не Законом України "Про пенсійне забезпечення", на який посилається позивач.

Статтею 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Зі змісту наведених норм права слідує, що особа має право на отримання різних видів пенсії. При цьому, громадянин сам обирає вид пенсії, яку бажає отримувати, подавши до органу, що призначає пенсію, відповідну заяву.

Так, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 28.02.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Списком №2.

На момент звернення з заявою від 28.02.2023 ОСОБА_1 досяг 55-річного віку. Страховий стаж позивача становить 36 років 7 місяців 27 днів.

Суд враховує, що зазначений страховий стаж також відображений в спірному рішенні, чим заперечуються твердження відповідача про відсутність в позивача необхідного страхового стажу.

При цьому, відмова у призначенні пенсії позивачу пов`язана саме з відсутністю необхідного пільгового стажу (12 років 6 місяців).

Щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 позивача періодів його роботи з 11.08.1986 по 18.03.1992 та з 19.03.1992 по 21.08.1992, оскільки посада електромонтер з ремонту і обслуговуванню електроустаткування зазначена в підпункті 3 підрозділу 2 розділу XVIII постанови КМУ від 11.03.1994 №162 (в довідці від 21.02.2023 №39-а зазначений підрозділ 3), суд зазначає та враховує таке.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд звертає увагу на те, що за приписами пункту 3 Порядку №383 в період роботи позивача необхідно застосовувати Список №2, який був чинний у цей період.

Слід також звернути увагу, що списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Зазначеним заперечуються посилання відповідача на постанову Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

Як встановив суд, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.02.2023 №39-а, виданою ПрАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН", позивач з 11.08.1986 по 18.03.1992 працював повний робочий день на посаді електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування, а з 19.03.1992 по 03.07.2000 на посаді електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування (черговий). Виконував роботи по капітальному ремонту, установка електроустаткування та автоматики любого призначення, всіх типів і габаритів, налагодження схем і усування дефектів в складних пристроях засобів захисту в приладах автоматики. Ця робота передбачена Списком №2 розділом XVIII підрозділом 3 позиція, код 2190203а-19861, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. Період роботи з важкими і шкідливими умовами праці з 11.08.1986 по 03.07.2000 становить 13 років 10 місяців 23 дні.

Відповідно до розділу XVIII (код) 2190203а-19861 Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються електромонтери по ремонту і обслуговуванню електроустаткування, зайняті у основному виробництві.

Доводи відповідача про те, що посада електромонтер з ремонту і обслуговуванню електроустаткування зазначена в підпункті 3 підрозділу 2 розділу XVIII постанови КМУ від 11.03.1994 №162, а в довідці від 21.03.2023 №39-а зазначений підрозділ 3, як підставу для неврахування спірного періоду, суд вважає безпідставними, оскільки вказана посада наявна в Списку №2.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід зобов`язати зарахувати до пільгового стажу позивача період з 11.08.1986 по 21.08.1992.

Відповідач не зарахував до пільгового стажу за Списком №2 позивача період роботи з 22.08.1992 по 28.09.1995, оскільки відсутня атестація робочих місць за вказаний період (атестація робочого місця вперше проведена 29.09.2000).

Щодо цього суд зазначає та враховує таке.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Приписами пункту 10 Порядку №442 визначено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Зміст наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Тобто, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах з шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а.

Тому помилковими є доводи відповідача про не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 22.08.1992 по 28.09.1995, оскільки відсутні відомості про проведення атестації робочих місць.

Таким чином, відповідача слід зобов`язати зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи з 22.08.1992 по 28.09.1995.

Доводи відповідача про не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 позивача періоду його роботи з 29.09.1995 по 03.07.2000, оскільки в наданому переліку робочих місць до наказу від 29.09.2000 №313 відсутня професія електромонтера з ремонту електроустаткування у електроцеху, суд вважає безпідставними, з урахуванням записів трудової книжки позивача та довідки від 21.02.2023 №39-а. Як наслідок, відповідача слід зарахувати до пільгового стажу позивача період з 29.09.1995 по 03.07.2000.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження строкової служби в армії з 13.05.1984 по 28.05.1986, суд зазначає та враховує таке.

Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 13.05.1984 позивач у період з 13.05.1984 по 28.05.1986 проходив військову службу, що також підтверджується записами трудової книжки. При цьому, до призову на військову службу позивач у період з 06.12.1983 по 12.05.1984 працював за професією, яка зарахована відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №2.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" визначено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, період строкової військової служби повинен зараховуватися до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах або після демобілізації особа працювала за набутою спеціальністю в професійно-технічному закладі.

Як встановив суд, позивач на момент призову на строкову військову службу, а також після військової служби працював за професією, що віднесена до пільгового стажу за Списком №2.

Таким чином, період служби з 13.05.1984 по 28.05.1986 належить включенню (зарахуванню) до пільгового стажу позивача.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу позивача періоду з 06.12.1983 по 12.05.1984, суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення, оскільки період з 06.12.1983 по 12.05.1984 зараховано до пільгового стажу позивача (5 місяців 7 днів). У протилежному випадку відбудеться штучне збільшення пільгового стажу за рахунок подвійного зарахування періоду.

Суд вважає помилковим визначення позивачем 04.07.2000 кінцевою датою спірного періоду, оскільки з цієї дати останній переведений на посаду чергового електромонтера по заводу, а також саме 03.07.2000 у довідці від 21.02.2023 №39-а визначено кінцевою датою виконання роботи, передбаченої Списком №2.

Як встановив суд, на час звернення позивача до відповідача з заявою від 28.02.2023, в позивача був наявний визначений законодавством страховий та пільговий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.03.2023 №51 та наявність підстав для його скасування.

З урахування підпункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія позивачу має бути призначена з 28.02.2023.

Суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV.

Щодо доводів відповідача про те, позовна вимога зобов`язального характеру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, суд зазначає таке.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом №1058-ІV.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яким фактично відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.03.2023 №51.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди з 13.05.1984 по 28.05.1986 та з 11.08.1986 по 03.07.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.02.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра 7, м. Рівне, Рівненська область, 33028, код ЄДРПОУ - 21084076)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк