Справа № 589/2326/23
Суддя: Прачук О. В.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/2326/23
Провадження № 2-а/589/26/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Прачук О.В.,

за участі секретаря судового засідання Щерби Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України

- про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Львівської митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0283/20900/23 від 25.04.2023, складеною в.о. заступника начальника начальника управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченко Т.В.

В обгрунтування позову зазначив, що 12.03.2022 він, будучи громадянином Республіки Білорусь, тимчасово (до 1 року) ввіз на митну територію України транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 та VIN НОМЕР_2 для особистого користування, який в подальшому був переданий в якості волонтерської допомоги до підрозділу ЗСУ, де він перебуває і понині, сприяючи виконанню бойових завдань.

23.03.2023 позивач, прямуючи з України в Республіку Польща через пункт пропуску «Грушів» м/п «Яворів» Львівської митниці, в якості пасажира автобуса, в`їхав в зону митного контролю смугою руху «Червоний коридор». Під час здійснення митного контролю було виявлено перевищення позивачем строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України більше ніж на 10 діб, але не більше ніж на 20 діб.

За вказане порушення відносно позивача 23.03.2023 складено протокол, а 25.04.2023 винесено оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач не погоджується з даною постановою, вважаючи, що вона винесена без всебічного з`ясування обставин, зокрема не було враховано форс-мажорні обставини протидія російській агресії та його безпосередня участь у ній в складі Збройних Сил України.

В свою чергу відповідач надав відзив на позов, за змістом якого проти позову заперечував зазначаючи, що позивач перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України, при цьому будь-яких доказів існування обставин непереборної сили, які завадили йому дотриматись цього строку, позивач не надав. За переконанням відповідача сама по собі російська агресія, що стала підставою для введення воєнного стану, не може вважатися беззаперечним доказом існування обставин непереборної сили, які перешкоджали позивачу вивезти автомобіль вчасно. Наголосив, що цей автомобіль не може бути гуманітарною допомогою, як про це зазначає позивач, оскільки останній задекларував тимчасовий ввіз автомобіля на митну територію України саме для особистого користування, тобто не декларував його як гуманітарну допомогу.

В судове засідання сторони не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Білорусь /а.с. 18/

12.03.2022 позивач тимчасово (до 1 року) ввіз на митну територію України транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 та VIN НОМЕР_2 для особистого користування /а.с. 61/

23.03.2022 позивача прийнято на військову службу до військової частини НОМЕР_3 /а.с.17/.

Як вбачається з листа № 6/2109 від 24.03.2023 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 передав автомобіль Nissan Terrano з номерним знаком НОМЕР_1 та VIN НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_3 та наразі цей автомобіль залучений до виконання бойових завдань в районі ведення бойових дій /а.с. 14/.

02.01.2023 позивач звільнився з військової служби у військовій частині НОМЕР_3 та в подальшому уклав контракт з командиром військової частини НОМЕР_4 про проходження іноземцями військової служби у Збройних Силах України /а.с. 84/.

23.03.2023 позивач, прямуючи з України в Республіку Польща через пункт пропуску «Грушів» м/п «Яворів» Львівської митниці, в якості пасажира автобуса, в`їхав в зону митного контролю смугою руху «Червоний коридор». Під час здійснення митного контролю було виявлено перевищення позивачем строку тимчасового ввезення транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 та VIN НОМЕР_2 на митну територію України більше ніж на 10 діб, але не більше ніж на 20 діб.

За вказане порушення відносно позивача 23.03.2023 складено протокол, а 25.04.2023 виконуючим обов`язки заступника начальника начальника управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченко Т.В. винесено постанову № 0283/20900/23 від 25.04.2023 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач вважає, що при ухваленні оскаржуваної постанови посадовою особою не взяті до уваги обставини, які сприяли порушенню митних правил, а саме передача автомобіля на потреби ЗСУ та його перебування на території ведення бойових дій, наголошував на відсутності в його діях умислу на вчинення правопорушення, у зв`язку з чим звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією.

Відповідальність за ч. 3 ст. 481 МК України настає за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб.

За правилами ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно зі ст. 108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Як передбачає ч. 1 ст. 112 МК України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Водночас, відповідальність, передбачена митним законодавством не настає у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, що об`єктивно унеможливлюють їх виконання та не залежать від волі особи, на яку такий обов`язок покладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно зі ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак при винесенні оскаржуваної постанови вказані приписи закону дотримані не були.

Так, посадовою особою, яка винесла оскаржувану постанову, не були всебічно та повно досліджені обставини справи, зокрема чи мав позивач реальну можливість в межах строку тимчасового ввезення.

Так, Указом Президента України № 64 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан. Такий неодноразово продовжувався та наразі діє.

Досі законодавство України в повній мірі не адаптовано під умови воєнного стану, зокрема, митним законодавством не передбачено зупинення перебігу строків (в т.ч. строку тимчасового ввезення), чи їх автоматичне продовження, хоча очевидним є те, що їх сумлінне дотримання, в умовах обмеження прав і свобод людини і громадянина, часто стає ускладненим, а то й взагалі неможливим.

В цьому контексті, заслуговує на увагу та обставина, що позивач, будучи громадянином іноземної держави, після початку військової агресії російської федерації, прибув на територію України, де добровільно став на захист її суверенітету та територіальної цілісності і недоторканності в складі Збройних Сил України.

Тобто очевидним є те, що позивач, будучи військовослужбовцем, позбавлений можливості як вільно пересуватися територією України, так і відволікатись під час несення служби та участі в бойових діях, на вирішення інших питань, крім захисту України.

Так, дійсно, 02.01.2023 (за два місяці до закінчення річного строку тимчасового ввезення) позивач звільнився з військової служби у військовій частині НОМЕР_3 (однак, в подальшому продовжив військову службу, підписавши контракт) та 23.03.2023 прибув на пункт пропуску Львівської митниці з метою виїзду до Республіки Польща. Проте, не можна залишити поза увагою той факт, що ввезений 12.03.2022 автомобіль, на той час вже не перебував у володінні ОСОБА_1 , оскільки останній задовго до цього добровільно передав його на потреби ЗСУ, та наразі вказаний автомобіль сприяє виконанню Збройними Силами України бойових завдань в районі ведення бойових дій.

Вказані обставини, за переконанням суду об`єктивно унеможливили дотримання позивачем митних правил.

При цьому, неврахування таких обставин при винесенні оскаржуваної постанови, свідчить про непатріотичність та байдуже ставлення посадових осіб митних органів - громадян України до позивача - іноземця, що став на захист України та її громадян, в тому числі і цих посадових осіб.

Суд наголошує, що особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства), які стали на захист суверенітету та територіальної цілісності України, заслуговують шанобливого ставлення, і особливо зі сторони держави (яка гарантує дотримання прав та свобод захисників та їх підтримку, в тому числі в правових питаннях), в особі державних органів та їх посадових осіб. Відтак, їх зайнятість у виконанні військових обов`язків в умовах воєнного стану має бути врахована при оцінці можливості дотримання ними вимог законодавства, що в свою чергу не виключає для них юридичної відповідальності в цілому.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 20, 242, 245, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0283/20900/23 від 25 квітня 2023 року, винесену в.о. заступником начальника начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Кравченко Тарасом Володимировичем, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 за правопорушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук