Справа № 240/17004/23
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/17004/23

категорія 112050000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №8 від 30.04.2023 року, та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 квітня 2023 року №448 в частині зняття лейтенанта запасу ОСОБА_1 з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 , що звільнений в запас у зв`язку з закінченням терміну дії контракту та, як наслідок такого скасування, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити лейтенанта запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей для отримання житла за рахунок житлового фонду при військовій частині НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що при звільненні з військової служби в запас, військовослужбовці залишаються на квартирному обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду.

Ухвалою від 05.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивач звільнений з військової служби у запас за підпунктом "й" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), що позбавляє останнього права залишатися на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 відповідно до п.9 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, лейтенант ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира якої від 04.04.2019 № 69 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, як звільнений у запас відповідно до підпункту "й" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду); станом на 04.04.2019 вислуга позивача в ЗСУ становить 27 років 2 місяці 8 днів, у пільговому обчисленні 30 років 5 місяців 20 днів.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленим протоколом засідання житлової комісії від 30.04.2023 №8 лейтенанта запасу ОСОБА_1 знято з черги квартирного обліку.

30.04.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №448 лейтенанта запасу ОСОБА_1 знято з черги квартирного обліку.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 з метою забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів з приводу проходження військової служби, а саме щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій відступила від висновку щодо розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, викладеного у її постановах від 6 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 488/1176/14-а, від 20 вересня 2018 року у справі № 815/2551/15, від 23 січня 2019 року у справі № 806/5217/15, від 4 вересня 2019 року у справі № 826/17556/16, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року у справі № 127/15109/18 і від 24 вересня 2021 року у справі № 748/303/20, а також у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2139цс15 і від 2 березня 2016 року у справі № 6-14цс16а.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів (п.66).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Спірні правовідносини регулюються нормами Житлового кодексу України (далі - ЖК України), Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Україні, затверджених Радою Міністрів Української PCP від 11.12.1984 №470 (далі по тексту - Правила №470), Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 (далі по тексту - Порядок №1081).

Відповідно до статті 37 ЖК України облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов згідно зі статтею 38 ЖК України встановлюється цим кодексом та законодавством України.

Спеціальною нормою, яка регулює правовідносини щодо забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, є стаття 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

За змістом частини першої статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями абзацу першого пункту 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення, передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно із пунктом 3 Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

У відповідності до пункту 29 Порядку №1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, позивач, який на дату звільнення мав вислугу на військовій службі 27 років 2 місяці 8 днів, у пільговому обчисленні 30 років 5 місяців 20 днів, перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 , звільнений з військової служби в запас. Тому у відповідності до абзацу першого пункту 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 29 Порядку №1081 залишається на квартирному обліку у цій військовій частині.

Таким чином, рішення житлової комісії від 30.04.2023, оформлене протоколом №8, про зняття позивача з квартирного обліку суперечить вимогам Порядку №1081.

Доводи відповідача щодо непоширення на позивача, звільненого в запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "й", положень пункту 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо залишення військовослужбовців, які звільняються з військової служби, на квартирному обліку, суд вважає безпідставним з огляду на наступне.

За змістом пункту 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 29 Порядку №1081 особа, яка звільнена з військової служби в запас або у відставку, має право на залишення на квартирному обліку з підстав, перелік яких визначений Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Пунктом 30 Порядку №1081 передбачені випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку громадян, які потребують поліпшені житлових умов, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку №1081.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Отже, Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" передбачені два види звільнення з військової служби: у запас або у відставку за віком або станом здоров`я.

У постановах від 25.03.2019 у справі №359/2295/17, від 08.04.2020 у справі №683/2197/18, від 15.10.2020 у справі №636/1424/19, від 28.12.2020 у справі №683/2271/18 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що у пункті 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" такі умови як вік і стан здоров`я, відносяться виключно до поняття "звільнення у відставку", як варіанту (способу) звільнення з військової служби, і жодним чином не відноситься до поняття "звільнення у запас".

При цьому, відповідно до пункту 30 Порядку №1081 звільнення військовослужбовця, строк вислуги якого складає 20 років, з військової служби в запас або відставку є підставою для зняття з квартирного обліку лише тоді, коли підставою для звільнення є: засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Не висловлення бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду до таких підстав не відноситься.

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця в запас та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги за відсутності підстав для зняття його з обліку, наведених у пункті 30 Порядку № 1081, за такою особою зберігається право на перебування на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов.

З огляду на наведене, рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 30.04.2023 №8, та наказ командира цієї частини від 30.04.2023 №448 є протиправними та підлягають скасуванню, а позивач має бути поновлений на квартирному обліку при військовій частині.

Згідно із ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності прийнятих рішень, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 30.04.2023 №8, і наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2023 №448 в частині щодо зняття лейтенанта запасу ОСОБА_1 з квартирного обліку.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити лейтенанта запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 09 січня 2024 р.