Справа № 260/6707/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

03 січня 2024 рокум. Ужгород№ 260/6707/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі Павловій Р.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Бай С.Е.,

відповідача: представник - не з`явився,

третьої особи: представник - Швед О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про усунення недоліків адміністративного позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство оборони України про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на службі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство оборони України, в якому просить: 1) визнати дії Військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення та виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 протиправними; 2) скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 р. №33-РС у частини звільнення з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) матроса - номера обслуги реактивного артилерійського взводу, реактивної артилерійської батареї, реактивного артилерійського дивізіону, бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; 3) поновити ОСОБА_1 на посаді матроса - номера обслуги реактивного артилерійського взводу, реактивної артилерійської батареї, реактивного артилерійського дивізіону, бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ; 4) стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_1 , матроса - номера обслуги реактивного артилерійського взводу, реактивної артилерійської батареї, реактивного артилерійського дивізіону, бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу; 5) стягнути з військової частину НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, в тому числі, у зв`язку з пропуском процесуального строку звернення до суду та запропоновано позивачу подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду 14.08.2023 представник позивача надіслав заяву про поновлення пропущеного строку звернення, в якій в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку посилається на не ознайомлення позивача з наказом про його звільнення, що є предметом оскарження в даній справі, запровадженням в Україні правового режиму воєнного стану та перебуванням позивача у полоні та пов`язаними у зв`язку з цим проблемами зі здоров`ям.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 провадження у справі було відкрито.

24 жовтня 2023 року 3-я особа надала до суду свої письмові пояснення, в яких звернула увагу на порушення позивачем встановленого процесуального строку звернення до суду. При цьому повідомила, що на підставі оскарженого в даній адміністративній справі наказу та особисто поданого рапорту наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2023 №61 позивача було виключено зі списків особового складу частини. Окрім того, 17 травня 2023 року позивач звернувся із заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

08 листопада 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №599/ОКП/599 від 03.11.2023, в якому останній також наголосив на пропуск позивачем строку звернення до суду, обґрунтовуючи обставинами, наведеними 3-ю особою.

Дослідивши заявлені відповідачем та 3-особою аргументи, суд дійшов висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, з огляду на що ухвалою від 08.11.2023 позов ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням інших причин поважності пропуску цього строку (у разі наявності таких).

13 листопада 2023 року представник позивача подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій поважність причин пропуску строку звернення аргументував неотриманням позивачем оскарженого наказу, з огляду на що останній не був обізнаним з його змістом. Заявляє, що позивач рапорт про звільнення не писав та заяву про проведення виплат до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не подавав.

Дослідивши заявлені сторонами обставини щодо дотримання строків звернення до суду, суд дійшов висновку, що з наявних в матеріалах справи доказів неможливо однозначно встановити поважність причин пропуску таких. З огляду на зазначене з метою повного та всебічного розгляду даної обставини суд призначив судове засідання для вирішення питання наявності підстав для поновлення позивачу процесуального строку звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні 03 січня 2024 року позивач та його представник проти залишення позову без розгляду заперечили та стверджували, що строк звернення до суду ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, зокрема, через неотримання спірного наказу про звільнення з військової служби та неодноразовим стаціонарним лікування з огляду на отримані травми під час проходження служби.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання 03 січня 2024 року не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав.

Представник 3-ї особи в засіданні суду 03 січня 2024 року питання залишення позову без розгляду підтримала та наголошувала на тому, що позивач достеменно знав про звільнення з військової служби, оскільки таке було здійснено на підставі особисто поданого ним рапорту. Окрім того, в травні 2023 року позивач звертався до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання одноразової грошової допомоги, при цьому долучив копію наказу командира військової частини про виключення його зі списків особового складу частини.

Розглянувши подану представником позивача на виконання ухвали суду від 08 листопада 2023 року заяву, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Ч. 1 ст. 120 КАС України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

В свою чергу публічною службою, розумінні п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, проходження військової служби у складі Збройних Сил України є публічною службою в розумінні норм КАС України, а тому у справах щодо звільнення з військової служби слід застосовувати встановлений нормами ч.5 ст. 122 КАС України місячний строк.

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Так, в даній адміністративній справі позивач оскаржує дії Військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення та виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 р. №33-РС у частині його звільнення з військової служби.

Отже, предметом даного адміністративного позову є питання проходження позивачем публічної служби та звільнення з такої, що виникли в лютому 2023 року.

Однак з даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду тільки в серпні 2023 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

В якості основного аргументу поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом представник позивача наводить те, що позивач не був ознайомлений з оскарженим в даній адміністративній справі наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 р. №33-РС, а тому не знав про підстави його звільнення.

Проте суд вважає такі мотиви представника позивача хибними, з огляду на те, що норми процесуального законодавства пов`язують початок відліку строків звернення до суду з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець, встановлюючи часові рамки звернення до суду, виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Вказане узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, висловленій в постанові у справі №П/811/207/17 від 08 серпня 2019 року.

Фактично даний адміністративний позов стосується питання поновлення ОСОБА_1 на військовій службі з огляду на протиправність, на його думку, звільнення з такої.

Судом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 р. №33-РС (що є предметом оскарження в даній справі та отримання якого заперечує позивач) відповідачем було прийнято наказ №61 від 28.02.2023, яким ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. Так, зі змісту такого наказу можна достеменно встановити, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку наказом від 22.02.2023 р. №33-РС за п. « 3» пп. «б» ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Окрім того, з тексту такого наказу також вбачається, що він прийнятий на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 р. №33-РС, обхідного листа (вх. №2582/р від 27 лютого 2023 року), рапорту матроса ОСОБА_2 (вх. №2583/р від 27 лютого 2023 року).

При цьому позивач підтвердив отримання копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 №61 від 28.02.2023 орієнтовно в березні 2023 року. Більше того, судом встановлено, що 17 травня 2023 року ОСОБА_1 при зверненні до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності подав копію наказу №61 від 28.02.2023.

Отже, вже в березні 2023 року ОСОБА_1 знав про своє звільнення з військової служби, підстави та причини такого.

Протиправність свого звільнення ОСОБА_1 аргументує тим, що відповідачем порушена процедура звільнення з військової служби, а саме: без попереднього подання ним рапорту, заслуховування його думки щодо звільнення та проведення співбесіди. При цьому заявляє про своє бажання продовжувати проходити військову службу в складі навчальних та тренувальних центрів.

Таким чином, всі наведені позивачем аргументи протиправності його звільнення з військової служби зводяться до обставин, які йому були відомі ще станом на момент отримання наказу про виключення зі списку особового складу частини, оскільки стосуються процедурних питань проведення звільнення. Будь-яких нових доводів, що пов`язані саме зі змістом наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 р. №33-РС, про існування яких позивач міг дізнатися виключно отримавши такий наказ, представник позивача не наводить.

З огляду на зазначене суд вважає, що початок відліку строків звернення до суду в даному випадку слід пов`язувати саме з моментом ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , оскільки саме тоді позивач повинен був дізнатися про допущене порушення, на його думку, процедури його звільнення з військової служби.

При цьому суд відхиляє посилання представника позивача на тривале лікування ОСОБА_1 , що перешкоджало своєчасному зверненню до суду, оскільки в ході розгляду даної адміністративної справи судом було з`ясовано, що таке мало місце в 2022 році (тобто до виникнення спірних правовідносин) та в червні липні 2023 року (коли строк звернення до суду з оскарженням спірного наказу вже було пропущено).

Тому суд вважає, що пасивна поведінка позивача, що проявилася у не вчиненні жодних активних дій для своєчасного звернення до суду не може слугувати достатнім обґрунтування для визнання причин пропуску до суду поважними.

Суд також не бере до уваги твердження представника позивача про те, що незважаючи на численні звернення ОСОБА_1 оскаржений наказ так і не отримав, оскільки вказана обставина не перешкодила позивачу звернутися з даним позовом до суду в серпні 2023 року.

Окрім того, суд вважає, що запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №990/115/22).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Вказане узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду з приводу порядку обрахунку строків звернення до суду, висловленій в постановах у справах №П/811/207/17 від 08 серпня 2019 року та №804/516/17 від 05 листопада 2019 року.

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 15 ст. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Отже, враховуючи не усунення позивачем недоліків, зазначених в ухвалі суду від 08.11.2023 та звернення до суду поза межами встановленого процесуального строку без доказів поважності пропуску таких, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство оборони України слід залишити без розгляду.

Керуючись ч. 15 ст. 171, п. 7 ч. 8 ст. 240, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство оборони України про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на службі залишити без розгляду.

2. Повідомити позивача, що особа, заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 08 січня 2024 року.

СуддяР.О. Ващилін