Справа № 520/27707/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача - адвоката Гур`єва А.А. з питань відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії , -
Позивач, у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльність Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 24.07.2023 відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу"; 2) зобов`язання Державну організацію (установу, заклад) Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 24.07.2023 та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу".
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2023р. позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 з приводу неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 від 24.07.2023 року про звільнення з військової служби; зобов"язано Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення по суті рапорту ОСОБА_1 від 24.07.2023р. про звільнення з військової служби відповідно до абзацу 4 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий облік і військову службу"; позов у решті вимог - залишено без задоволення.

22.12.2023р. представником позивача - адвокатом Гур`євим А.А., подано заяву з питань відшкодування судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката у сумі 10.000,00 грн., з відповідними доказами.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , подав заперечення щодо заяви з питань відшкодування судових витрат, мотивоване тим, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та не забезпеченням грошовими коштами за цільовим використанням - для самостійної сплати судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, зміст поданої заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розгляд даної справи здійснювався судом в порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання без повідомлення (виклику) осіб.

22.12.2023р. представником позивача подано до суду відповідну заяву про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, про що також заявлено представником позивача у позовній заяві.

Рішення по справі №520/27707/23 прийнято судом 15.12.2023р. та доставлено до електронного кабінету представника позивача - 15.12.2023р.

Отже, документи на підтвердження понесених витрат подані адвокатом в строк, передбачений ч. 7 ст. 139 КАС України.

Вирішуючи по суті питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що у відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КАС України ці видатки належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилом ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАСУ).

Відповідно до ч.3 ст.134 КАСУ для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на приписи ст.8 Конституції України, п.9 ч.3 ст.2, ч.4 ст.134, ч.5 ст.134, ч.6 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України, зміст складових елементів верховенства права та неприпустимість зловживання правами суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; 5) пов`язаністю витрат з розглядом справи (тобто об"єктивною і неминучою вимушеністю); 6) обґрунтованістю розміру витрат та пропорційністю розміру витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 7) поведінкою сторони під час розгляду справи; 8) причиною виникнення спору; 9) результатом вирішення справи.

При цьому, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд вважає за необхідне взяти до уваги правову позицію постанови Верховного Суду від 10.06.2021 року по справі №820/479/18 (адміністративне провадження №К/9901/365/19), де указано, що за положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним за параметрами, зокрема, складності справи, витраченого адвокатом часу, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказані висновки також наведені у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року по справі 810/3806/18, по справі №1740/2428/18 від 24 березня 2020 року, по справі №320/3271/19 від 07 травня 2020 року.

Отже, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 10.06.2021 року по справі №820/479/18 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним за параметрами, зокрема, складності справи, витраченого адвокатом часу, значення спору для сторони тощо.

Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 22.06.2022р. по справі №380/3142/20.

Звідси слідує, що у силу п.9 ч.3 ст.2 та ч.5 ст.242 КАС України досягнення між учасниками суспільних відносин згоди з приводу фіксованого розміру гонорару адвоката за представництво інтересів у суді не призводить до безумовного правового наслідку у вигляді відшкодування повної суми цього гонорару поза межами критеріїв ч.4 ст.134, ч.5 ст.134, ч.6 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд також зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16.

На підтвердження понесених витрат позивачем, адвокатом Гур`євим А.А., надано до суду: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 24.07.2023р., копію додаткової угоди №2 від 20.09.2023р., копію акту прийому - передачі наданих послуг від 18.12.2023р., копію квитанції до прибуткового касового ордера №03/10 від 03.10.2023р.

З наданих документів вбачається, що позивачем укладено з Адвокатським об`єднанням «Гур`єв та партнери» договір про надання професійної правничої допомоги від 24.07.2023р. (далі по тексту - Договір) з додатковою угодою №2 від 20.09.2023р., відповідно до яких Адвокатським об`єднанням надається Клієнту наступні види правничої допомоги: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; надання усних/письмових юридичних консультації; складання інших процесуальних документів; представництво інтересів Клієнта в окружному адміністративному суді. Гонорар (винагорода) за надану допомогу складає 10.000,00 грн. та сплачується протягом 15 робочих днів з дня підписання вказаної додаткової угоди.

Сторонами Договору складено та підписано акт прийому - передачі наданих послуг від 18.12.2023р., відповідно до якого Адвокатським об`єднанням було надано Клієнту наступні види правничої допомоги: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; надання усних/письмових юридичних консультації; складання інших процесуальних документів; представництво інтересів Клієнта в окружному адміністративному суді. Гонорар (винагорода) сплачений у повному обсязі у розмірі 10.000,00 грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордера №03/10 від 03.10.2023р.

Вирішуючи питання щодо співмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зважає, що обсяг наданих послуг за актом прийому - передачі наданих послуг від 18.12.2023р. є неспівмірним зі складністю даної справи.

Відтак, суд доходить до переконання про те, що обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт є неспівмірним з категорією складності справи.

Окрім того, дана справа ухвалою суду від 09.10.2023р. була віднесена до малозначних та слухалась у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання без повідомлення (виклику) осіб; позовні вимоги задоволено частково; участь у судових засіданнях представником позивача не здійснювалось; в межах даної справи представником позивача складались лише позовна заява на 7-ми аркушах та додаткові пояснення на 2-х аркушах.

Підсумовуючи викладені вище міркування, беручи до уваги правові висновки постанови Верховного Суду від 10.06.2021р. по справі №820/479/18 та від 22.06.2022р. по справі №380/3142/20, враховуючи надані до матеріалів справи документи, часткове задоволення позовних вимог та заперечення відповідача щодо заяви з питань відшкодування судових витрат, суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 1.000,00 грн.

Відповідно до положень ч.5 ст. 252 КАС України, додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 252, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Заяву представника позивача подану в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України - задовольнити частково.

Стягнути з Державної організації (установи, закладу) Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) частину витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1.000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Заяву в решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Старосєльцева