Справа № 480/7806/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 р. Справа № 480/7806/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, м. Суми, повний текст складено 06.06.23 у справі № 480/7806/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі за текстом також відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), у якому просив:

1. Визнати дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі по 100000,00 грн за травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року в зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, протиправними.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі по 100000,00 грн за травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року в зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного закладу до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі по 100000 грн за період з 13.05.2022 до 30.05.2022 у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я пропорційно часу лікування.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі по 100000 грн за період з 13.05.2022 до 30.05.2022 у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я пропорційно часу лікування.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення у цій частині прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на відсутність обґрунтування судом першої інстанції підстав відмови у виплаті додаткової винагороди за період з 31.05.2022 по 04.07.2022 пропорційно часу лікування та неврахування доказів перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 31.05.2022 до 04.07.2022.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач також оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення в цій частині прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, з огляду на обставини справи, наголошує про неврахування судом першої інстанції того, що Інструкція з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затверджена Наказом командувача НГУ від 29.03.2022 за № 89, визначаючи поняття «безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я», встановлює та уточняє порядок і умови виплати додаткової винагороди, а не відміняє її (відповідно до вимог Постанови КМУ № 168) та не може втратити силу у зв`язку із Постановою КМУ № 400 від 01.04.2022.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що при виконанні бойового завдання 09 березня 2022 року у складі зведеного підрозділу поблизу села Залісся Київської області ОСОБА_1 отримав осколкове поранення плеча, був доставлений до медичного закладу в місті Києві та йому встановлено діагноз «Вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин верхньої третини правого плеча з наявністю стороннього тіла (осколок)», що вбачається із виписки - епікризу від 10.03.2022 за № 3356, виданого НВМКЦ «ГВКГ».

Діагноз «Ушкодження внаслідок бойових дій. Сліпе осколкове поранення м`яких тканини верхньої третири правого плеча з наявністю стороннього тіла (осколка) на етапі лікування. Пошкодження серединного нерва. Грубий парез 1, 2, 3 пальців правої руки», що вбачається із виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 18.03.2022 за № 1090, виданої Державною установою «Головним медичним центром м. Київ».

Отже позивач отримав важке поранення та тривалий час знаходився на лікуванні та реабілітації у декількох військових шпиталях та цивільних лікарнях.

Згідно з актом № 12/22 від 07.05.2022 нещасний випадок стався в період проходження військової служби при виконанні службових обов`язків 09 березня 2022 року, близько 13-35 годин поблизу села Залісся Київської області.

Згідно з актом про розслідування нещасного випадку від 07.07.2022 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії, Форма Н-5, комісія провела розслідування нещасного випадку та встановила, що наслідками нещасного випадку є: «Вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин верхньої третини правого плеча з наявності стороннього тіла (осколок)». Виписний епікриз 3356.

Із виписки № 283 від 09.04.2022 убачається, що ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування з 08.04.2022 до 19.04.2022 з діагнозом «сліпе осколкове поранення м`яких тканини верхньої третини правого плеча з наявністю стороннього тіла (осколка)».

Із виписки № 1090 встановлено, що ОСОБА_1 проходив лікування з 10.03.2022 до 18.03.2022 в Державній установі «Головний медичний центр МВС України», хірургічне відділення. Діагноз: «Ушкодження внаслідок бойових дій. Сліпе осколкове поранення м`яких тканини верхньої третини правого плеча з наявністю стороннього тіла (осколка), знаходиться на етапі лікування».

Згідно з довідкою № 31/НГУ Державної установи «Територіторіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Сумській області» Медична (військово - лікарська) комісія встановлено діагноз: «Наслідки уламкового поранення третини правого плеча у вигляді посттравматичної нейропатії правого серединного та променевого нервів з помірним парезом правої кісти, помірним порушенням функції правої кісті, рубця м`яких тканин правого плеча з наявністю металевого уламка». Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Медична військово-лікарська комісія Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Сумські області» 22.08.2022 провела медичне обстеження стану здоров`я позивача та постановила: «на підставі ст. ст. 76 б, 64 г, 23 г група II розкладу хвороб, затвердженого Наказом МО України від 14.08.2008 за № 402». Діагноз: «Наслідки уламкового поранення верхньої третини правого плеча (09.03.2022): у вигляді посттравматичної нейропатії правого серединного та променевого нервів з помірним парезом правої кисті, помірним порушенням правої кисті, рубця м`яких тканин правого плеча з наявністю металевого уламка та постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення: «поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Обмежено придатний до військової служби. Звільнити від тяжкої праці та нічних чергувань».

На заяву про встановлення другої групи інвалідності позивач отримав довідку МСЕК від 20.10.2022, в якій вказано, що ОСОБА_1 оглядався Сумською обласною МСЕК № 2. Прийнято рішення: третя група інвалідності, захворювання так, пов`язані з проходженням військової служби до 18.10.2023. 30 % втрати професійної працездатності, строком на 1 рік для активної медичної і психологічної реабілітації.

Позивачу надана індивідуальна програма реабілітації № 263, з якої вбачається, що ОСОБА_1 проходить службу стрільцем, згідно з якою він потребує медичної реабілітації, відновленні терапії, профілактичних заходів, санаторно-курортного лікування, консультацій психолога-психолого-педагогічна реабілітація.

ОСОБА_1 є учасником бойових дії в зоні АТО, що підтверджується посвідченням 03.01.2018.

Згідно з відповіддю Військової частини НОМЕР_1 за № 2/22/12/5-1267 від 12 листопада 2022 року позивачу відмовлено у проведенні виплати у вигляді додаткової винагороди на час перебування в стаціонарному лікуванні до 100000,00 грн з посиланням на те, що стаціонарне лікування переривалось.

Не погоджуючись із невиплатою йому додаткової винагороди в розмірі по 100000,00 грн за травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з огляду на те, що матеріалами справи підтвердженого період перебування позивача на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному закладі Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» з 13.05.2022 до 30.05.2022, дійшов висновку, що у цій частині вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, зазначивши про те, що в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 31.05.2022 до 04.07.2022, а відповідно до довідки начальника фінансової служби збільшена додаткова винагорода виплачена позивачу за 20 днів липня 2022 року (за відпустку по лікуванню) в сумі 45161,29 грн, дійшов висновку, що в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 17, 46 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом статей 17, 65 Конституції України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції. Тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними ст. 46 Конституції України (абз. 2, 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 р. № 12-р/2018).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

За приписами ч. 3 ст. 5 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" фінансування Служби правопорядку здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які виділяються на утримання Збройних Сил України і передбачаються у кошторисі Міністерства оборони України окремим рядком.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" Служба правопорядку створюється на базі відповідних структурних підрозділів і служб Міністерства оборони України, функції яких цим Законом покладені на Службу правопорядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" служба правопорядку складається з: 1) органів управління: Головного управління Служби правопорядку Збройних Сил України; Центрального управління Служби правопорядку по місту Києву і Київській області та територіальних управлінь Служби правопорядку; зональних відділів (відділень) Служби правопорядку; 2) підрозділів Служби правопорядку: охорони військових об`єктів; патрульно-постової служби; безпеки дорожнього руху; спеціального призначення; 3) Навчального центру Служби правопорядку.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" порядок і строки проходження військової служби військовослужбовцями Служби правопорядку, присвоєння їм військових звань та звільнення їх з військової служби визначаються відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідних положень про проходження військової служби.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" соціальний і правовий захист військовослужбовців Служби правопорядку та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", інших нормативно-правових актів.

Соціальний захист працівників Служби правопорядку забезпечується відповідно до законодавства про працю, інших нормативно-правових актів.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі за текстом - Постанова № 168).

Відповідно до п. 1 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Правовий механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам регламентує Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі за текстом - Порядок № 260).

Відповідно до п. 2 розділу І "Загальні Положення" Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Відповідно до п. 8 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Відповідно до п. 17 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 2 вказаного рішення визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Пунктом 3 передбачено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

В подальшому, 23.06.2022 Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168, прийнято рішення № 912/з/29 (далі за текстом - Рішення № 912/з/29).

Так, згідно з пунктом 1 Рішення № 912/з/29 під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи ) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.

За приписами пункту 2 Рішення № 912/з/29 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах 100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).

За приписами пункту 5 Рішення № 912/з/29 виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі військові частини) - особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Рішення № 912/з/29).

01 квітня 2022 року Постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни до зазначеної Постанови № 168, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року за № 400 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.

Судом установлено, що згідно із рапортом та відповідних медичних документів позивач проходив лікування:

- з 09.03.2022 по 10.03.2022 в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь»;

- з 10.03.2022 по 18.03.2022 в Державній установі «Головний медичний центр МВС України» Міністерства внутрішніх справ України, хірургічне відділення;

- з 18.03.2022 по 07.04.2022 в ДУ «ТМО МВС України по м. Києві» Міністерства внутрішніх справ України, госпіталь (з поліклінікою);

- з 08.04.2022 по 19.04.2022 в КНП «Шосткинська центральна районна лікарня»;

- з 21.04.2022 по 12.05.2022 в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області» лікарня (з поліклінікою), терапевтичне відділення;

- 18.05.2022 медична (військова-лікарська) комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх Справ України по Сумській області» Міністерства внутрішніх справ України (огляд);

- з 18.05.2022 по 30.05.2022 в Комунальному некомерційному закладі Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» Міністерства охорони здоров`я;

- з 31.05.2022 по 05.06.2022 в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області» лікарня (з поліклінікою), терапевтичне відділення;

- з 06.06.2022 по 19.06.2022 в Медичному реабілітаційному центрі «Південний Буг» МВС України м. Хмельник;

- з 21.06.2022 по 04.07.2022 в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області» лікарня (з поліклінікою), терапевтичне відділення;

- 05.07.2022 - медична (військова-лікарська) комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Сумській області» Міністерства внутрішніх справ України;

- з 10.07.2022 по 30.07.2022 відпустка за станом здоров`я.

Отже з 09.03.2022 до 31.05.2022 позивач перебував саме на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання під час бойових дій осколкового поранення правого плеча та йому проведено лікування та він виписаний для подальшого лікування на етапах евакуації під наглядом хірурга, невропатолога.

Також із виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 92 вбачається, що ОСОБА_1 був переведений із ДУ «ГМЦ МВС України», де знаходився на лікуванні з 10.03.2022 до 18.03.2022, у госпіталь ДУ ТМО МВС України у м. Києві для подальшого лікування з 18.03.2022 до 07.04.2022, а потім з 08.04.2022 до 19.04.2022 лікувався у Шосткинській ЦРЛ.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 92 у період з 21.04.2022 до 12.05.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області» лікарня (з поліклінікою), терапевтичне відділення, згідно із л/л № 831, стати до праці 13.05.2022.

Згідно з довідкою № 5/НГУ позивач потребує лікування в СОКЛВВ терміном 30 діб з подальшим переглядом на МВПК, а відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1294 позивач знаходився у стаціонарному відділенні з 18.05.2022 до 30.05.2022, виписаний у задовільному стані. Явка у військову частину 31.05.2022. Лікувальні та трудові рекомендації «нагляд невропатолога та сімейного лікаря за місцем проживання».

Отже матеріалами справи підтверджено, що у період з 09.03.2022 до 12.05.2022 та з 18.05.2022 до 30.05.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, тобто за цей період йому мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування.

Проте, як убачається з довідки начальника фінансової служби, збільшена додаткова винагорода, набута у встановленому законом та за період перебування у відпустці за станом здоров`я згідно із висновком ВЛК від 05.07.2022 (з 10.07.2022 до 30.07.2022) виплачена, а саме: за 5 днів лютого 2022 року у сумі 12500,00 грн; за 31 день березня 2022 року в сумі 70000,00 грн; за 30 днів квітня 2022 року в сумі 70000,00 грн; за 12 днів травня 2022 року в сумі 27096,77 грн; за 20 днів липня 2022 року (за відпустку по лікуванню) в сумі 45161,29 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що додаткова винагорода також має бути виплачена позивачу за період з 18.05.2022 до 30.05.2022, коли він перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному закладі Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни», оскільки за вказаний період така винагорода позивачу не виплачувалася.

Водночас щодо посилання відповідача на абзац 1, 4 п. 7 Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої Наказом командувача НГУ від 29.03.2022 за № 89, згідно з якими додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень також виплачується військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) за увесь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, але не більше періодів дії воєнного стану, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що додаткова винагорода, збільшена до 100 000 грн, виплачується пропорційно часу такого лікування, а не за весь місяць, тому позивач може декілька разів на місяць бути на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, і за цей час йому повинна виплачуватися збільшена додаткова винагорода.

У зв`язку з тим, що відповідачем допущено бездіяльність при наявності обов`язку для вчинення конкретних дій, висновок суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є саме визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі по 100000 грн за період з 13.05.2022 до 30.05.2022 у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я пропорційно часу лікування, є обґрунтованим і законним.

Водночас колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 31.05.2022 до 04.07.2022, а відповідно до довідки начальника фінансової служби збільшена додаткова винагорода виплачена позивачу за 20 днів липня 2022 року (за відпустку по лікуванню) в сумі 45161,29 грн, тому в цій частині суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача про неврахування судом першої інстанції доказів перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 31.05.2022 до 04.07.2022 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Отже доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 по справі № 480/7806/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк