Справа № 240/27337/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/27337/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення їй щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з 10 травня 2023 року і незарахування до стажу, що дає право на відставку, стажу роботи в галузі права 2 роки на посаді стажиста адвоката з 12 лютого 1991 року по 11 лютого 1993 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці з 27 квітня 2023 року на підставі і у розмірах, визначених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", як призначеного вперше, а не перехід з загальної пенсії;

- зобов`язати відповідача зарахувати до її стажу, що дає право на відставку, стаж роботи в галузі права 2 роки на посаді стажиста адвоката з 12 лютого 1991 року по 11 лютого 1993 року та призначити довічне грошове утримання у розмірі 74 % від розміру суддівської винагороди з 27 квітня 2023 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що порядок призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям визначається виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Призначення щомісячного довічного грошового утримання не може вважатись переходом з одного виду пенсії на інший в розумінні Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки таке утримання цим Законом не передбачено. Також до стажу роботи, який дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, повинен зараховуватися стаж роботи в галузі права 2 роки на посаді стажиста адвоката з 12 лютого 1991 року по 11 лютого 1993 року, які передували обранню на посаду судді і стали підставою такого обрання. Крім того, зарахування вказаного 2-х річного стажу є підставою для збільшення відсоткової ставки від суддівської винагороди при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання до 74 %.

Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що дії по призначенню ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді відповідають нормам пенсійного законодавства.

Суд, розглянувши позовну заяву, відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, дійшов таких висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 працювала суддею Житомирського апеляційного суду і отримувала пенсію на загальних підставах.

27 квітня 2023 року Вища рада правосуддя прийняла рішення про її звільнення з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У травні 2023 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

Із особистого кабінету на сайті Пенсійного фонду позивачем встановлено, що довічне грошове утримання їй призначено не з моменту звільнення, а з моменту звернення із заявою, у неповному розмірі і без зарахування адвокатського стажу.

У зв`язку з цим, 30 червня 2023 року вона звернулася до відповідача із заявою, у якій просила:

здійснити нарахування і виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з 27 квітня 2023 року на підставі і у розмірах, визначених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", як призначеного вперше, а не перехід з загальної пенсії;

зарахувати до стажу, що дає право на відставку, стаж адвокатської діяльності, а також повідомити, у якому відсотковому розмірі від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, їй призначено щомісячне довічне грошове утримання.

На вказане звернення у серпні 2023 року позивач отримала відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про те, що посадові особи відповідача розцінили призначення довічного грошового утримання судді як перехід із загальної пенсії, призначеної відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не призначення вперше довічного грошового утримання судді у відставці згідно з нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а також не зарахували до стажу, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, періоду роботи на посаді стажера адвоката.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов такого висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд на час мого виходу у відставку визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до статті 142 Закон № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Із змісту наведених правових норм слідує, що порядок призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання визначається виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Суддя-жінка, яка виходить у відставку і не досягла віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", отримує щомісячне довічне грошове утримання. Право вибору у такого судді між довічним грошовим утриманням і пенсією на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виникає лише у разі досягнення встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент виходу у відставку ОСОБА_1 виповнилось 56 років, тобто вона не досягла пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відтак, набула право на отримання щомісячного довічного грошового утримання саме з дня звільнення з посади судді 27 квітня 2023 року.

За таких обставин, суд вважає помилковим призначення позивачу довічного грошового утримання судді у відставці з моменту звернення до органу Пенсійного фонду з відповідною заявою на підставі норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки таке утримання цим Законом не передбачено і повинне здійснюватися виключно згідно з нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Щодо зарахування стажу на посаді стажера адвоката, то як вбачається з копії трудової книжки позивача, ОСОБА_1 працювала на посаді стажера адвоката юридичної консультації Овруцького району Житомирської обласної колегії адвокатів з 01 січня 1991 року по 11 лютого 1993 року.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Як вже було зазначено, відповідно до частини 1 статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Згідно ч. 3 статті 142 Закону №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі частини першої статті 116 Закону № 1402 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач була обрана суддею Овруцького районного народного суду 12 лютого 1993 року.

На час такого обрання діяв Закон "Про статус суддів" від 15.12.1992 року № 2862 (далі - Закон №2862).

Частиною 4 ст. 43 Закону № 2862 передбачалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах а місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Законом "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" № 2509 від 12.07.2018 року статтю 137 Закону № 1402 доповнено частиною другою, відповідно до якої до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Зазначена норма набула чинності з 05 серпня 2018 року, тобто у той час, коли позивач була діючим суддею.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 по справі №9901/805/18 сформулювала правову позицію, відповідно до якої ч. 2 ст. 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Стаття 7 Закону №2862 передбачала, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Про виконання ОСОБА_1 роботи саме адвоката свідчить довідка Овруцького районного суду Житомирської області № 04-02/2/2023 від 11 вересня 2023 року, згідно з якою вона брала участь у судових засіданнях по 9 кримінальним справам у 1991-1992 роках як адвокат (на той момент прізвище позивача було ОСОБА_2 ).

Крім того, чинний на той момент Закон України "Про адвокатуру" містив вимогу про наявність у кандидата в адвокати дворічного юридичного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року по справі №360/6255/21.

Відтак, аналізуючи наведені правові норми, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 30 років, то до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає до зарахування також стаж її роботи в галузі права 2 роки на посаді стажиста адвоката з 12 лютого 1991 року по 11 лютого 1993 року, які передували обранню на посаду судді і стали підставою такого обрання.

Окрім того, період роботи позивача на посаді стажера адвоката юридичної консультації Овруцького району Житомирської області з 12 лютого 1991 року по 11 лютого 1993 року був включений в розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, у довідці Житомирського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року № 613/2023.

Разом з тим, зарахування до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, дворічного стажу роботи на посаді стажера адвоката, з урахуванням вказаних вище приписів статті 142 Закону №1402-VIII, є підставою для підвищення щомісячного довічного грошового утримання позивача до 74 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50%+12х2 (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років)).

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, частина друга статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками розгляду справи, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, Житомир, 10003, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з 10 травня 2023 року і не зарахування до стажу, що дає право на відставку, стажу роботи в галузі права 2 роки на посаді стажиста адвоката з 12 лютого 1991 року по 11 лютого 1993 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці з 27 квітня 2023 року на підставі і у розмірах, визначених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", як призначене вперше, а не перехід з загальної пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на відставку, стаж роботи в галузі права 2 роки на посаді стажиста адвоката з 12 лютого 1991 року по 11 лютого 1993 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити і виплатити ОСОБА_1 довічне грошове утримання у розмірі 74 % від розміру суддівської винагороди з 27 квітня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко