Справа № 460/16934/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2024 року м. Рівне №460/16934/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заробітної плати.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідача), в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати винагороди державному виконавцеві в розмірі 102867,79 грн; стягнути з відповідача винагороду державного виконавця за забезпечення своєчасного виконання виконавчих документів в розмірі 102867,79 грн.

Заяви по суті справи.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що працював на посаді головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). На виконанні у Позивача перебувало виконавче провадження № 51011209 з примусового виконання вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові за №Ю-16-23-У від 03.03.2016 про стягнення з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційною господарства «Рівнеоблводоканал» на користь Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові заборгованості в сумі 5 143 389, 46 грн. Дудкою 1.0. забезпечено фактичне виконання виконавчого документу: вимоги № Ю-16-23-У від 03.03.2016 Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові, про стягнення з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» стягнено 5143389,46 грн, виконавчий збір в сумі 514338,95 грн та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання виконавчого провадження в сумі 231, 72 грн. Позивач вважає наявним в себе права на отримання винагороди виконавця, тому звернувся з заявою, яку було 31.10.2016 погоджено начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Пилипакою С.А. Дана заява була направлена на погодження вступнику начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальнику Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кайданович І.М., згодом разом з поданням про виплату винагороди від 31.1.2016 заява направлена для начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Смачило І.В. Однак, Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області, Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів), Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції до сьогоднішнього дня не видано наказу про виплату позивачу винагороди. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідачі подали відзиви до суду, в якому вказали, що відповідно до пункту 9 Порядку виплати винагороди державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (в редакції від 08.09.2016) зазначено, що заява державного виконавця про виплату винагороди розглядається безпосереднім керівником державного виконавця протягом двох робочих днів з дати її надходження та за наявності підстав, передбачених пунктами 4 і 5 цього Порядку, погоджується ним із зазначенням дати погодження. За відсутності підстав для виплати винагороди зазначена заява протягом двох робочих днів з дати її надходження повертається державному виконавцю з обґрунтуванням підстав відмови. Погоджена безпосереднім керівником заява про виплату винагороди державному виконавцю не пізніше наступного робочого дня подаються для погодження начальнику управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі. У разі достатності та обґрунтованості підстав для виплати винагороди начальник управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі погоджує заяву про виплату винагороди державному виконавцю та подання про виплату винагороди протягом трьох робочих днів з дати їх надходження. На підставі таких заяви і подання видається наказ, в якому зазначаються особи, яким виплачується винагорода, та її розміри. Тому, як вказує відповідач, самостійною підставою для виплати коштів за виконані виконавчі провадження є наказ. Позовна вимога щодо стягнення на користь позивача винагороди державного виконавця в сумі 102867, 79 грн. посягає на дискреційні повноваження органу. Крім того, відповідач зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду. Винагорода державному виконавцю не є заробітною платою, тому строк звернення в даному випадку буде складати один місяць з моменту, коли позивач дізнався про порушенням своїх прав. А ОСОБА_1 дізнався про це ще у 2016 році. Відповідач також вказує, що документи, які є підставою для видання наказу вилучені для знищення. Тому, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 21.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 04.12.2023 залучено до участі у справі в якості відповідача 2 Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Ухвалою суду від 04.12.2023 поновлено Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції процесуальний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 04.12.2023 в задоволенні клопотання Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 10.01.2024 в задоволенні клопотання Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Ухвалою суду від 10.01.2024 в задоволенні клопотання Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 працював на посаді головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області та 27 грудня 2019 року був звільнений за переведенням до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

22 грудня 2022 року позивач звільнений з посади головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

На виконанні у позивача перебувало виконавче провадження №51011209 з примусового виконання вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові за №Ю-16-23-У від 03.03.2016 про стягнення з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційною господарства «Рівнеоблводоканал» на користь Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові заборгованості в сумі 5143389,46 грн.

Позивачем забезпечено фактичне виконання виконавчого документу: вимоги № Ю-16-23-У від 03.03.2016 Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові, про стягнення з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» стягнено 5143389,46 грн, виконавчий збір в сумі 514338,95 грн та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання виконавчого провадження в сумі 231, 72 грн.

Позивач звернувся з заявою на отримання винагороди виконавця в розмірі 102867,79 грн, яку було 31.10.2016 погоджено начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Пилипакою С.А.

В подальшому заява направлена на погодження заступнику начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальнику Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кайданович І.М.

03.11.2016 заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кайданович І.М. заява позивача разом з поданням про виплату винагороди від 31.10.2016 направлена для начальника Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Смачило І.В.

Позивач вказує, що Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області, Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів), Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції не видано наказу про виплату винагороди

Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідачів, тому звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 8 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.

Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 2 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 (далі - Порядок № 643 в редакції від 08.09.2016) У разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, виплачується винагорода у такому розмірі:

2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ;

0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У разі коли примусове виконання здійснювалося:

відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі, - зазначений в абзаці третьому цього пункту розмір винагороди розподіляється також між начальником управління державної виконавчої служби та його заступниками;

відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту, - зазначений в абзаці третьому цього пункту розмір винагороди розподіляється також між директором Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту, його першим заступником та заступниками.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 643 фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково та виконавчого документа немайнового характеру в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», якщо за такими документами стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно з пунктом 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що заява державного виконавця про виплату винагороди розглядається безпосереднім керівником державного виконавця протягом двох робочих днів з дати її надходження та за наявності підстав, передбачених пунктами 4 і 5 цього Порядку, погоджується ним із зазначенням дати погодження. За відсутності підстав для виплати винагороди зазначена заява протягом двох робочих днів з дати її надходження повертається державному виконавцю з обґрунтуванням підстав відмови.

У разі виконання рішення безпосередньо керівником органу державної виконавчої служби заява про виплату винагороди подається для погодження керівнику вищого рівня. У такому випадку винагорода, зазначена в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, не виплачується.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10 Порядку у разі погодження заяви державного виконавця про виплату винагороди та за умови дотримання критеріїв виплати винагороди керівник органу державної виконавчої служби готує подання про виплату винагороди, визначеної абзацом третім пункту 2 цього Порядку, в якому зазначає розрахунок (розподіл) такої винагороди (далі - подання про виплату винагороди).

Пунктом 12 Порядку регламентовано, що погоджена безпосереднім керівником заява про виплату винагороди державному виконавцю та у випадку, передбаченому абзацом третім пункту 10 цього Порядку, - подання про виплату винагороди не пізніше наступного робочого дня подаються для погодження начальнику управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі.

Погоджена безпосереднім керівником заява про виплату винагороди державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту не пізніше наступного робочого дня подається для погодження директору Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту.

Відповідно до пункту 13 Порядку у разі достатності та обґрунтованості підстав для виплати винагороди начальник управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі погоджує заяву про виплату винагороди державному виконавцю та подання про виплату винагороди протягом трьох робочих днів з дати їх надходження.

У випадках, передбачених абзацами четвертим - шостим пункту 2 цього Порядку, начальник управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі або директор Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту у разі погодження заяви державного виконавця та за умови дотримання критеріїв виплати винагороди готує обґрунтовану довідку щодо розподілу винагороди між особами, зазначеними в абзаці п`ятому або шостому пункту 2 цього Порядку (далі - довідка щодо розподілу винагороди).

За відсутності підстав для виплати винагороди заява про виплату винагороди та/або подання про виплату винагороди протягом трьох робочих днів з дати їх надходження повертаються державному виконавцю та/або керівнику органу державної виконавчої служби з обґрунтуванням підстав відмови.

Під час погодження заяви про виплату винагороди керівники органів державної виконавчої служби проводять за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження перевірку наявності підстав для виплати винагороди, зазначених у пунктах 4 і 5 цього Порядку.

Пунктом 14 Порядку передбачено, що безпідставна відмова у погодженні заяви державного виконавця про виплату винагороди або подання про виплату винагороди не допускається.

Відповідно до пункту 16 Порядку погоджена начальником управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі заява про виплату винагороди державному виконавцю та подання про виплату винагороди не пізніше наступного робочого дня після погодження подаються відповідному уповноваженому структурному підрозділу головного територіального управління юстиції. На підставі таких заяви і подання видається наказ, в якому зазначаються особи, яким виплачується винагорода, та її розміри.

У разі коли подання про виплату винагороди не погоджено, до відповідного уповноваженого структурного підрозділу головного територіального управління юстиції передається погоджена заява державного виконавця про виплату винагороди.

Згідно з пунктом 17 порядку винагорода виплачується одночасно з виплатою заробітної плати.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що заява ОСОБА_1 про виплату винагороди в розмірі 102867,79 грн була погоджена начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Пилипакою С.А. 31 жовтня 2016 року, і разом з поданням про виплату винагороди від 31.10.2016 направлена на погодження заступнику начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальнику Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кайданович І.М.

В матеріалах справи відсутні докази погодження вказаної заяви заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кайданович І.М.

Однак, судом досліджена довідка від 03.11.2016 №8996-0-28-16, підписана заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кайданович І.М., щодо розподілу винагороди між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (заступником начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області).

В даній довідці зазначено про повне фактичне виконання головним державним виконавцем Дудкою І.О. у виконавчому провадженні № 51011209 виконавчого документа - вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові за №Ю-16-23-У від 03.03.2016 про стягнення з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційною господарства «Рівнеоблводоканал» на користь Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові заборгованості в сумі 5 143 389, 46 грн, та стягнення державним виконавцем: 514338,95 грн виконавчого збору, 231,72 грн витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено виконання головним державним виконавцем Дудкою І.О. у виконавчому провадженні № 51011209 виконавчого документа про стягнення 5143389,46 грн з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційною господарства «Рівнеоблводоканал».

Даний факт підтверджує право державного виконавця на отримання відповідної винагороди на підставі Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643.

Приписами Порядку визначені вичерпні випадки, коли винагорода не виплачується державному виконавцю.

Так, відповідно до пункту 11 Порядку винагорода не виплачується, якщо державного виконавця притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із здійсненням виконавчого провадження, за яким подано заяву про виплату винагороди, або його дії (рішення) чи бездіяльність визнано неправомірними.

При цьому, відповідачами не надано будь-яких доказів вчинення позивачем дій, відповідальність за які передбачена п. 11 Порядку.

За наслідком аналізу приписів Порядку суд дійшов висновку про те, що підставою для виплати винагороди є доведення факту виконання виконавчого документу частково або у повному обсязі та стягнення виконавчих витрат.

Разом з тим, факт виконання виконавчого документу, що перебував на виконанні у позивача, та стягнення виконавчих витрат не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Так, відповідач 1 не вказав про відсутність підстав, передбачених Порядком, для виплати позивачу винагороди.

За приписами п. 18 Порядку виплата винагороди здійснюється в межах і за рахунок відповідних надходжень до спеціального фонду державного бюджету на підставі кошторисів та планів асигнувань спеціального фонду на відповідний рік.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (рішення Верховного Суду від 15.02.2018 р. по справі №820/6514/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 р. по справі №911/4249/16).

Аналогічна правова позиція викладена і Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 р. №5-рп, від 17.03.2004 р. №7-рп, від 01.12.2004 р. №20-рп, у яких вказано про неможливість поставити гарантовані законом виплати в залежність від видатків бюджету.

Окрім того, Європейський Суд з прав людини в рішенні «СУК проти України» дійшов висновку, що державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» (п. 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу також на правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у п. 23 справи «Сук проти України» від 10.03.2011 року, заява №10972/05, де зазначено, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності своїх дій та бездіяльності в повному обсязі, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

При цьому, суд зазначає, що позивач при зверненні до суду в прохальній частині просить суд стягнути з відповідача винагороду державного виконавця в розмірі 102867,79 грн.

Однак, суд зазначає, що виплата винагороди державному виконавцю передбачає відрахування податків та обов`язкових платежів, тому належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання нарахувати та виплатити винагороду державному виконавцю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заробітної плати задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо невиплати ОСОБА_1 винагороди державному виконавцеві в розмірі 102867,79 грн.

Зобов`язати Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду державного виконавця в розмірі 102867 (сто дві тисячі вісімсот шістдесят сім) грн 79 (сімдесят дев`ять) коп (сума вказана без утримання обов`язкових платежів та зборів).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 10 січня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76018, ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386) Відповідач - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, 79000, ЄДРПОУ/РНОКПП 43317547)

Суддя К.М. Недашківська