Справа № 951/862/23
Суддя: Гриновець О. Б.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 951/862/23
Провадження №2-а/951/1/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Барилко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

установив:

23.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7967267 від 18.10.2023, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2023 було винесено постанову серії ЕАТ № 7967267 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП й накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначає, що вона правил дорожнього руху не порушувала і адміністративного правопорушення не вчиняла, оскільки її автомобіль є легковим категорії «В» і не є автопоїздом, тому закон не забороняє його експлуатацію з одним несправним габаритним ліхтарем, а навпаки дає рекомендації щодо продовження руху до місця стоянки чи ремонту. Перед виїздом перевірила справність всіх зовнішніх освітлювальних приладів. Стверджує, що опис адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові не містить жодних ознак складу правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, так як запис «в темну пору доби підсвічується задній габаритний ліхтар» не є порушенням, а навпаки дотриманням ПДР України. Більше того, постанова винесена без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, фактично відбулося звичайне вручення їй складеної постанови. Тож у діях позивачки відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 951/862/23 передана 6.11.2023 на розгляд судді Гриновець О. Б.

13.11.2023 ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження в справі.

20.11.2023 представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області А. Дзюбатий надіслав до суду відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та здійснювати розгляд справи у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

Свою позицію обґрунтовує тим, що поліціянтами було виявлено дане порушення ПДР, винесено постанову серії ЕАТ № 7967267 від 18.10.2023 за ч. 1 ст. 121 КУпАП й накладено на позивачку штраф в розмірі 340 грн. Факт здійсненого останньою правопорушення підтверджує диск з відеозаписом обставин події, який був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів тощо.

4.12.2023 на адресу суду надійшла заява від позивачки про зловживання відповідачем процесуальними обов`язками та про розгляд справи без відзиву за наявними у справі матеріалами. Свою заяву обґрунтовує тим, що у надісланому їй відзиві відсутні будь-які додатки чи докази, зокрема диск із відеозаписом. Наведене свідчить про зловживання відповідачем процесуальними обов`язками щодо надсилання стороні всіх матеріалів, які надаються до суду. Тож просить повернути відповідачу відзив без розгляду та розглянути справу за наявними матеріалами.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до якої позовні вимоги підтримає та просить такі задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду такої.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, заперечення, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дойшов до наступного висновку.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7967267 18.10.2023 об 18:46 на автодорозі М-30, 117 км., водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Volvo s40», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якому в темну пору доби не підсвічується задній габаритний ліхтар, чим порушила п. 31.4.7.ї ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. У зв`язку з тим на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн /а.с.15/.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) та Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.3 а ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу

Згідно з п. 31.4.7.ї ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам як відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.

Абзац другий п. 31.5 ПДР України передбачає, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Суд вважає, що посилання в спірній постанові на пункт 31.4.7.ї ПДР України є необґрунтованим, оскільки такий пункт забороняє експлуатацію транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, в якому відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі. Проте, позивачка керувала легковим автомобілем марки «Volvo s40», д.н.з. НОМЕР_1 , у якому в темну пору доби не підсвічувався правий задній габаритний ліхтар, що підтверджується відеозаписом з місця події, та не перевозила великогабаритного, великовагового чи небезпечного вантажу й не їхала у складі автопоїзда.

Суд наголошує, що відповідно до п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Водночас, повна заборона подальшого руху може бути лише у випадках, коли у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи усіх фар чи задніх габаритних ліхтарів (пункт 31.6 б Правил).

З системного аналізу частини 1 статті 121 КУпАП вбачається, що відповідальність водія передбачена тільки за технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація транспортного засобу забороняється. Проте, у випадку, якщо не горить лампа заднього габаритного ліхтаря у темну пору доби, а тим більше не горів тільки правий габаритний ліхтар, а всі інші освітлювальні прибори були справні, то адміністративна відповідальність не настає.

Тому суд зазначає, що хоча технічний стан транспортного засобу яким керувала позивачка не відповідав правилам технічної експлуатації, рух на такому не заборонено, водночас водій зобов`язаний вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 ПДР України.

Тож, суд вважає, що відповідачем по справі не було надано належних доказів в розумінні ст. 251 КУпАП на підтвердження вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, яке виразилось у порушенні п. 31.4.7.ї ПДР України, а ГУ НП в Тернопільській області не довело правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У даній постанові встановлено, що оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація, довідка про здійснення габаритно-вагового контролю тощо).

Наявність лише постанови про притягнення до відповідальності не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на що, при розгляді даної справи суб`єктом владних повноважень, на якого покладено процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не підтверджено недотримання позивачкою Правил дорожнього руху, а відповідно суду - факту вчинення нею правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП з урахуванням, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України) не встановлено.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд доходить висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду відсутні.

Беручи до уваги вимоги частини 1 статті 139 КАС України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати (сплачена сума судового збору 536,80 грн) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 73-77, 132, 139, 205, 241-245, 286 КАС України

ухвалив:

задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7967267 від 18.10.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду 8.01.2024.

Відомості щодо учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; дані паспорта: серія НОМЕР_3 , виданий Козівським РВ УДМС України в Тернопільській області 20.08.2014.

відповідач Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область; .

Суддя О. Б. Гриновець