Справа № 405/7745/23
Суддя: Ю.П. ПАСІЧНИК
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м.Кропивницький Справа № 405/7745/23

провадження № 2-іс/340/73/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецької Юлії Сергіївни ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2023 р. з Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшли матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецької Юлії Сергіївни про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 10.10.2023 у виконавчому провадженні №73009058 з примусового виконання виконавчого листа №395/1080/22, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 10.10.2023р.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2023р. було видано виконавчий лист, який переданий на виконання відповідачеві.

Відкриваючи виконавче провадження відповідачем, зважаючи на відсутність інформації про існування ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.12.2022 №404/7176/22 про накладення арешту на транспортний засіб марки «BMW» Х5 д.н. НОМЕР_3 та передачу вказаного автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_2 , що унеможливлює виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2023р., не було враховано вказаної обставини та відкрито виконавче провадження і винесено оскаржувану постанову, що, на переконання позивача, є підставою для скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 10.10.2023.

Заперечуючи проти позову відповідачем 04.01.2024 надано відзив на позов та зазначено, що обставини викладені у позовній заяві мали з`ясовуватись при розгляді справи Ленінським районним судом м. Кіровограда. Виконавця не наділено повноваженнями щодо зміни рішення суду та вимого виконавчого документу (а.с.30).

Розглянувши адміністративний позов, долучені до справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду від 05.07.2023 №395/1080/22 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння транспортного засобу марки «BMW» Х5 2017 року випуску (а.с.4-12).

На виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда 10.10.2023р. було видано виконавчий лист, який переданий на виконання відповідачеві (а.с.31).

10.10.2023 відповідачем відкрито виконавче провадження №73009058 (а.с.17,18).

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 112575 грн. (а.с.19,20).

Не погодившись з винесенням постанови про стягнення з боржника основної винагороди, з підстав зазначених у позові, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною першою статті 2 Закону № 1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону № 1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ятою статті 31 Закону № 1403-VIII передбачає, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 цього Закону).

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону № 1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналізуючи положення законодавства, що регулюють порядок справляння виконавчого збору, суд дійшов висновку, що постанова приватного виконавця про стягнення основної суми винагороди виноситься в силу закону, разом із постановою про відкриття виконавчого провадження, а тому винесення постанови про стягнення основної суми винагороди є обов`язком, а не правом приватного виконавця.

При цьому, приватний виконавець в силу положень Закону № 1404-VIII та Закону № 1403-VIII, не наділений повноваженнями надавати правову оцінку правомірності рішенням суду та зобов`язаний виконати таке рішення відповідно до його резолютивної частини.

Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 295-297. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.01.2024р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. ПАСІЧНИК