Справа № 160/20312/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ним було складено і направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну №1 від 08.04.2020, реєстрацію якої було зупинено. Позивачем було направлено повідомлення про надання пояснень і копій документів, натомість рішення щодо податкової накладної відповідно до вимог Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийнято не було.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
21.09.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
За заявою позивача ухвалою суду від 05.10.2023 відзив на позовну заяву повернуто без розгляду.
03.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в частині заявлених позивачем витрат на правничу допомогу.
09.10.2023 електронною поштою від позивача надійшла заява про повернення відзиву на позовну заяву без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 відзив на позовну заяву повернуто відповідачу без розгляду.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа -підприємець та перебуває на обліку з 02.12.2008 у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області , Новомосковська ДПІ (Новомосковський район) як платник єдиного внеску та з 03.12.2008 як платник податку.
Видами діяльності фізичної особи-підприємця за кодами КВЕД, зокрема є наступні:
49.41 вантажний автомобільний транспорт (основний);
01.11вирощування зернових культур (окрім рису),бобових культур і насіння олійних культур;
01.61 допоміжна діяльність у рослинництві;
01.63 післяурожайна діяльність;
10.41 виробництво олії та тваринних жирів;
46.11 діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами;
46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин;
46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами;
47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспецалізованих магазинах;
52.24 транспортне оброблення вантажів;
52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту;
68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна;
77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів;
77.12 надання в оренду вантажних автомобілів;
77.31 надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування;
45.19 торгівля іншими автотранспортними засобами;
46.61 оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням.
Відповідно до детального розрахунку суми податкового боргу, долученого до повідомлення , борг виник у зв`язку із несплатою податку на майно, відмінне від земельної ділянки.
Вказане обтяження зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 12.05.2023 за №30521978.
Відповідно до підп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України по об`єктам нежитлової нерухомості позивача податковим органом проведено нарахування податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сформовано податкові повідомлення-рішення (форма «Ф»):
У власності ОСОБА_1 перебуває нежитлове нерухоме майно:
-приміщення телятника №7 МТФ №8 за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яке, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.04.2021.
Відповідно до технічного паспорта на приміщення, виготовленого станом на 02.03.2020 вказане приміщення складається з : приміщення телятника №7 МТФ №8 літ.А1, загальною площею 731,9м2 (тамбур -1.6..9.11; коридор-2: підсобне приміщення-3, 4, 14, 15; телятник-5,7,8,10, 11, 12, 13); приміщення сторожки-комори телятника №7- літ. Б1, загальною площею 48,9 м2 (приміщення для сторожів-1; комора-2; коридор-3); навіс-літ.б2; вбиральня літВ1; літній душ літ Г1, сторожка літ.Д1; електричні опори №1-9; ворота №10; огорожа №11.
-цілісний майновий комплекс будівель, загальною площею 1836,00 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.10.2016,
Відповідно до технічного паспорту станом на 31.08.2016 комплекс складається з: будинок механізатора-літ.А загальною площею 95,2 м2 (коридор-1,5; кабінет-2,6,7,8,9; актовий зал-3; санвузол-4); будинок механізатора майстерні -літ. Б, загальною площею 658,2 м2 (механічна майстерня-1; моторний цех-2; токарний цех-3, ; кабінет-4; слюсарний цех-5; комора-7; топочна-8; складське приміщення-9; кухня ; кухня-10); котельня-літ В загальною площею 9,4 м2 (топочна-1); котельня- літ.г: автогараж для вантажних автомашин -літГ, загальною площею 1031,8 м2 (гаражний бокс-1,2,3,4,5,8,9,10,11,12,13: складське приміщення-6,7: приміщення вартового-14; топочна-15); будинок бензоколонки-літ. Д, загальною площею 41,4м2 (приміщення операторської-1; електрощитова-2; складське приміщення-3); естакада №1; свердловина- літ. к; зливна яма-літ. я1, я2,я3: ворота №2-3; огорожа №4,замощення 1.ІІ.
-свинарник №12 СТФ №1, загальною площею 1357,3 м2 за адресою Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Полтавська, 46и.
Право власності на нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.11.2015.
Відповідно до технічного паспорта станом на 09.09.2015 приміщення складається з:свинарника №12 СТФ №1 літ. А, загальною площею 1357,3 м2 (свинарник-1: підсобне приміщення -2; пункт штучного осіменіння-3,4, 5,6): прибудова літ. А; позн. 1; споруджень №1-3.
За договором дарування від 19.12.2022, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего С.І., зареєстрованого в реєстрі за №773 будівля свинарник була передана обдаровуваній особі.
Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 19.12.2022.
На переконання позивача нежитлове нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме приміщення телятника №7 МТФ №8 за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Запорізька, 101/10; цілісний майновий комплекс будівель, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; свинарник №12 СТФ №1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 и, відносяться до промислових будівель, які використовувались за функціональним призначенням.
Позивач вважає вказані об`єкти об`єктами промисловості, які не є об`єктом оподаткування відповідно до підп. «є» підп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (ПК України).
Відповідно до п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування, згідно з положеннями підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
За положеннями п.п.14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").
Відповідно до п. 5.3 ст. 5 ПК України, інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.
Позивач вважає, що вказані об`єкти нерухомості є будівлями промисловості і не оподатковується податком на нерухоме майно, у відповідності до під. "є" підп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Положеннями підп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до п.30.1 ст. 30 ПК України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п. 30.2 ст. 30 ПК України).
Відповідно до підп. «є» підп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку
Системне тлумачення п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню.
Кожен з визначених підп. 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и")), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо).
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації №507 від 17.08.2000, до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади» належить: клас (код 1251) «Будівлі промислові», який включає криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням.
Цей клас не включає:
-резервуари, силоси та склади (1252)
- будівлі сільськогосподарського призначення (1271)
- комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи та т. ін.), які не мають характеристик будівель (230)
В свою чергу цей клас включає підкласи: 1251.1 - Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості, 1251.2 - Будівлі підприємств чорної металургії, 1251.3 - Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості, 1251.4 - Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - Будівлі підприємств харчової промисловості, 1251.6 - Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості, 1251.7 - Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості, 1251.8 - Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості, 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.
Клас (код 1252) «Резервуари, силоси та склади» включає:
- резервуари та ємності
- резервуари для нафти та газу
- силоси для зерна, цементу та інших сипких мас
- холодильники та спеціальні склади
Цей клас включає також:
- складські майданчики
Цей клас не включає: - сільськогосподарські силоси та складські будівлі, що використовуються для сільського господарства (1271)
- водонапірні башти (2222)
- нафтотермінали (2303)
До класу віднесені підкласи: 1252.1 Резервуари для нафти, нафтопродуктів та газу, 1252.2 Резервуари та ємності інші, 1252.3 Силоси для зерна, 1252.4 Силоси для цементу та інших сипучих матеріалів, 1252.5 Склади спеціальні товарні, 1252.6 Холодильники , 1252.7 Складські майданчики, 1252.8 Склади у універсальні, 1252.9 Склади та сховища інші.
Суд зазначає, що положення абз. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ПК України передбачають, будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, мають використовуватись за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В- F КВЕД ДК 009:2010.
Суд звертає увагу на те, що ні основний ні додаткові види діяльності позивача не класифікуються в межах секцій В-F.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За правовим висновком Верховного Суду у постанові від 22.09.2021 у справі №420/7771/20, конструкція згаданих правових норм дозволяє суду застосувати і такий вид тлумачення норм права за обсягом їх правового змісту, як поширювальне тлумачення, в частині об`єкта оподаткування - предмета "будівлі промисловості", оскільки норми не містять вичерпного переліку таких об`єктів та оскільки відсутні положення, які є винятком із загального правила.
При цьому застосовування системного способу тлумачення, який вимагається при застосуванні поширювального тлумачення дозволяє дійти до наступних висновків.
Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.
Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Оскільки "будівлі промислові", які є у складі об`єктів нежитлової нерухомості виступають загальним критерієм визначення об`єкта оподаткування (підпункт "ґ" підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України), то встановлення пільги шляхом звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, "будівель промисловості", зокрема виробничих корпусів, цехів, складських приміщень промислових підприємств ( підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України) не свідчить про недостатню чіткість податкового законодавства, оскільки увівши певний загальний критерій "будівлі промислові", законодавець визначив спеціальний об`єкт (об`єкти) який звільнено від оподаткування, і зі змісту норми зрозуміло, яких об`єктів стосується така пільга.
При цьому, оскільки саме законодавець приймає рішення про встановлення пільг, то він може в подальшому змінити норму, яка встановлює преференцію, не змінюючи загального критерію, про який йшлося вище.
Отже, підстав для застосування компенсаторних правозастосовних нормативних механізмів - презумпції правомірності рішень платника податку (у даному випадку відповідно підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункт 56.21 статті 56 ПК України) не виникає, оскільки немає колізії нормативно-правового регулювання.
Таке застосування вказаної правової норми відповідає принципам рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації (підпункт 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 ПК України), єдиного підходу до встановлення податків і зборів (підпункт 4.1.11 пункту 4.1 статті 4 ПК України) і нейтральності оподаткування (підпункт 4.1.8 пункту 4.1 статті 4 ПК України).
Наданням пільги щодо сплати податку, звільненням від сплати податків, держава має на меті встановлення певного рівня соціального або економічного захисту відповідної категорії платників податків.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.
Тобто, Верховний Суд вказав, що для застосування положень підпункту "є" підпункту266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, будівлі промисловості, що належать платнику податку, повинні використовуватись ним у виробничій (промисловій) діяльності.
Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази, що свідчили б про використання позивачем будівель нежитлової нерухомості саме у виробничій діяльності (промисловій ) діяльності.
Як вказує сам позивач приміщення використовувались під зберігання сільськогосподарської продукції та техніки.
Згідно п.п. 266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Підпунктом 266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України передбачено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:
об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;
розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;
права на користування пільгою із сплати податку;
розміру ставки податку;
нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Вказаним правом позивач не скористався.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач не має підстав, передбачених підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, для звільнення від сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.
Отже, оскаржені податкові повідомлення-рішення відповідача є законними.
За приписами положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ч. 1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Оскільки в позовних вимогах відмовлено, суд не здійснює розподіл судових витрат на виконання ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 77,90,139, 241-246, 250, 257, 262,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя О.В. Врона