Справа № 580/11682/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року справа № 580/11682/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Кучер Ю.В. від імені ОСОБА_1 до ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

06.12.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Кучер Ю.В. (18001, м.Черкаси, вул.Симоненка, 5, лф.14-1) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка) до ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (18005, Черкаська обл., місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 307; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій та скасування рішення, оформленого протоколом від 24.11.2023 №46, в частині відмови в установленні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни;

зобов`язання відповідача встановити їй статус члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати відповідне посвідчення встановленого зразка;

стягнення на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору.

Обґрунтовуючи зазначила, що звернулася заявою до відповідача, в якій просила встановити їй статус члена сім`ї померлого ветерана війни з видачею відповідного посвідчення. Відповідач всупереч вимог закону таких дій не вчинив та відмовив у задоволенні заяви.

Ухвалою суду від 11.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву.

03.01.2024 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи зазначив, що ОСОБА_2 встановлено статус інваліда війни видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 від 16.03.2023 на підставі довідки МСЕК, в якій причиною інвалідності вказано захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС здійснюється відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки позивачка не належить до категорії осіб, визначених у п.1 ст.10 вказаного Закону, відсутні правові підстави для надання їй статусу члена сім`ї померлого ветерана війни.

09.01.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій прохальна частина відповідає заявленим позовним вимогам. Обґрунтовуючи зазначила, що чинність Закону України від 22.10.1993 №3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту поширюється також і на членів сім`ї осіб, зазначених у ст.6,7 вказаного Закону, які померли внаслідок захворювання, отриманого під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС, та мали статус ветерана війни. Позивачка, як дружина померлого ОСОБА_2 , який належав до ветеранів війни, є особою, на яку у порядку ст.10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту поширюється його чинність. Отже, позивачка має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї померлого ветерана війни. Видача відповідного посвідчення належить до повноважень відповідача.

Оскільки сторони у встановлений строк не заявили обґрунтованих клопотань щодо розгляду справи у відкритому судовому засіданні з їх повідомленням і викликом, з огляду на відсутність доцільності допитати свідків чи призначити експертизу, суд вирішив справу розглянути на підставі наявних письмових доказів у письмовому провадженні.

Оцінивши заявлені доводи сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб з 22.02.2020 позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть від 23.08.2023 серії НОМЕР_3 .

Згідно з посвідченням від 29.12.2021 серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 -особа з інвалідністю 3 групи і мав право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №052322 підтверджується, що йому 13.03.2023 встановлена І «А» група інвалідності. Посвідченням від 16.03.2023 серії А №051919 підтверджується, що ОСОБА_2 був інвалідом 1 групи «А» і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Експертним висновком від 06.11.2023 №8553 встановлено, що його захворювання пов`язане з роботами ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно з даними експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 26.10.2023 №111 причинний зв`язок захворювання ОСОБА_2 , що призвело до смерті, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

За наслідками розгляду звернення позивачки про встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни на засіданні комісії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з питань встановлення громадянам пільгових статусів прийнято рішення, яким їй відмовлено у наданні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни.

Відповідно до витягу з протоколу від 24.11.2023 №46 позивачці відмовлено у наданні вказаного статусу відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки відповідно до експертного висновку від 04.10.2023 №7855 захворювання ОСОБА_2 , що призвело до смерті, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Тому начальник управління соціальних гарантій та персоніфікованого обліку ОСОБА_3 та завідувач сектору правового забезпечення ОСОБА_4 внесли пропозицію про відмову у встановленні їй статусу члена сім`ї померлого ветерана війни.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам і зібраним доказам суд врахував.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XІІ).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.4 Закону №3551-XІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно з п.1 ч.2 ст.7 Закону №3551-XІІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 №302 (далі Положення), передбачено, що: учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій"; інвалідам війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення інваліда війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - інвалід"; учасникам війни (стаття 9 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник війни".

ОСОБА_2 видано посвідчення від 16.03.2023 серії НОМЕР_2 інваліда 1 групи «А», який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни. Відтак, він мав статус ветерана війни відповідно до ст.7 Закону №3551-XІІ, як особа з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №3551-XІІ до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать:

1) сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів;

сім`ї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобов`язаних Міністерства оборони, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу РСР і загинули (померли) під час виконання завдань по охороні громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, пов`язаних з антигромадськими проявами;

сім`ї загиблих під час Другої світової війни осіб із числа особового складу груп самозахисту об`єктових та аварійних команд місцевої протиповітряної оборони, а також сім`ї загиблих внаслідок бойових дій працівників госпіталів, лікарень та інших медичних закладів;

сім`ї осіб, які загинули або померли внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у Революції Гідності, а також сім`ї осіб, яким посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності.

Дія абзацу четвертого цього пункту не поширюється на сім`ї працівників міліції, осіб, які проходили службу в правоохоронних органах спеціального призначення, військовослужбовців внутрішніх військ, Збройних Сил України та інших військових формувань, які загинули або померли внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з подіями Революції Гідності.

До членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать:

батьки;

один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;

діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;

діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття;

діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;

утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;

Отже, чинність Закону №3551-XІІ поширюється також і на членів сім`ї військовослужбовців, які померли внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС, та мали статус ветерана війни.

Оскільки позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2 , який мав згідно з посвідченням статус ветерана війни відповідно до ст.7 Закону №3551-XІІ, суд дійшов висновку щодо наявності у позивачки права на встановлення їй статусу члена сім`ї померлого ветерана війни. Підповідач неправомірно відмовив у встановленні позивачці такого статусу.

Згідно з п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551 (далі Порядок), дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеного (віднесеної) до категорії 1 або 2, або з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного (віднесеної) до категорії 3, смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а також дружині (чоловіку), якщо та (той) не одружилася (одружився) вдруге, померлого (померлої) громадянина (громадянки), віднесеного (віднесеної) до категорії 1, 2 або 3, смерть якого (якої) пов`язана з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, або опікуну дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, видається посвідчення Дружина (чоловік) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих) категорії ___, смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікуна дітей померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою темно-бордового кольору.

Відповідно до п.11 Порядку посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Відповідно до п.12-1 Положення особам, які мають право на отримання кількох посвідчень відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видається лише одне посвідчення за їх вибором. Водночас застережень щодо права на отримання кількох посвідчень згідно з іншими законами, наприклад ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаний Порядок не містить.

Відповідач на довів доказами та не аргументував відсутності в позивачки підстав для встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни, визначеного Законом №3551-XІІ.

Зважаючи, що відповідач розглянув заяву позивачки щодо встановлення їй статусу члена сім`ї померлого ветерана та прийняв протокольне рішення від 24.11.2023 №46 про відмову у наданні такого статусу, його дії мають результат, позовна вимога визнати їх протиправними не забезпечать повного захисту від порушеного права. Тому така позовна вимога не обгрунтована та задоволенню не підлягає. Належним способом відновлення заявленого порушеного права для виконання визначеного в ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства є визнання вказаного рішення відповідача протиправним і скасування.

Відповідно до пункту 4 Положення особам, на яких поширюється чинність Закону №3551-XII (стаття 10 зазначеного Закону), видаються посвідчення з написом Посвідчення члена сім`ї загиблого.

Тобто, позивачка, як член сім`ї померлого ветерана війни, має право на отримання відповідного посвідчення.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 (далі - Конвенція), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб спосіб захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року).

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, дискреційними повноваженнями треба розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями, оскільки вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним.

Зважаючи, що право позивачки на отримання статусу члена сім`ї померлого ветерана війни підтверджено та не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача встановити їй вищевказаний статус згідно з ч.1 ст.10 Закону №3551-XІІ та видати посвідчення встановленого зразка.

Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на відсутність доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.ст.132-139КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-20, 73-77, 139, 242 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов адвоката Кучер Ю.В. від імені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення ДЕПАРТАМЕНТУ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (18005, Черкаська обл., місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 307; ), оформлене протоколом від 24.11.2023 №46, в частині відмови ОСОБА_1 в установленні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни.

Зобов`язати ДЕПАРТАМЕНТ СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ ЧЕРКАСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (18005, Черкаська обл., місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 307; ) встановити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) статус члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення встановленого зразка.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 09.01.2024.