Справа № 160/26626/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу і розпорядження,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
1. визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 255-рл від 06.10.2023 року в частині анулювання:
2. визнати протиправним та скасувати наказ № 4489-п від 05.10.2023 року про призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (податковий номер платника податку НОМЕР_1 ), виданий Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Цією ж ухвалою суду від 16.10.2023 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю у цій адміністративній справі.
На виконання вимог ухвали суду відповідачем 07.11.2023 року подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в наказі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 4489-п від 05.10.2023 року "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) міститься посилання на підстави проведення перевірки, а саме: пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. Отже, фактична перевірка позивача призначена для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу підакцизних товарів. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Тобто, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин. Таким чином, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виконало вимоги п.81.1 ст.81 ПК України та зазначило у наказі, зокрема, підстави проведення перевірки. На момент виходу працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області за вказаною адресою встановлено факт відсутності посадових осіб даного товариства та відсутність будь-якої фасадної вивіски (таблички), за допомогою якої мається можливість ідентифікувати зазначеного суб`єкта господарювання, що унеможливило вручення копії наказу та пред`явлення направлень на проведення фактичної перевірки питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, пального, у термін зазначений у наказі ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 05.10.2023 року № 4489-п. Враховуючи вищевикладене, працівниками відповідача було складено акт від 05.10.2023 року №2180/04-36-09-02/ НОМЕР_1 "Про неможливість проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) та направлено його засобами поштового зв`язку за податковою адресою підприємства: АДРЕСА_7 . За таких обставин, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
13.11.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що підставою для анулювання ліценції фактично став акт про неможливість проведення фактичної перевірки від 05.10.2023 року № 2180/04-36-09-02/ НОМЕР_1 , з якого жодних матеріалів до акту не складалось, будь-які додатки до вказаного акту відсутні, за допомогою телефонного зв`язку, пошти, електронного зв`язку, електронного кабінету платника податків відповідач до ФОП ОСОБА_1 не звертався, отже факт відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження не встановлювався, відтак оскаржуване розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню. Разом з тим, до відзиву відповідачем долучено дві копії фотографій, з яких неможливо ідентифікувати адресу, а в самому відзиві відповідач зазначив що "на момент виходу працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області за вказаною адресою встановлено факт відсутності посадових осіб даного товариства та відсутність будь-якої фасадної вивіски (таблички), за допомогою якої мається можливість ідентифікувати зазначеного суб`єкта господарювання, що унеможливило вручення копії наказу та пред`явлення направлень на проведення фактичної перевірки, у термін зазначений у наказі ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 05.10.2023 року за № 4489-п". Але жодною нормою права не передбачено, щоб ФОПі вішали на свої квартири фасадні вивіски (таблички). Для того, щоб провести перевірку ФОП за місцем його проживання достатньо подзвонити у двері квартири. У ФОПів немає посадових осіб. ФОП не здійснює свою діяльність у організаційно-правовій формі товариства. З самого змісту наказу № 4489-п неможливо встановити дійсні умови для проведення фактичної перевірки на підставі ст.19-1, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, оскільки у ньому відсутні будь-які конкретні посилання, що свідчать про наявність інформації про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, а також про отримання її в установленому законодавством порядку. Враховуючи викладене, позивач просив суд позов задовольнити повністю.
До суду 16.11.2023 року від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких вказано, що у відповіді на відзив позивач посилається на наказ ДФС №22 від 31.07.2014 р. Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків. Вказані Методичні рекомендації несуть лише рекомендаційний, а не обов`язковий до виконання характер для посадових (службових) осіб податкових органів при здійсненні перевірок платників податків. Так, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області в ході виходу на фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7 , встановлено факт відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням, про що складено відповідний акт від 05.10.2023 р. №2180/04-36-09-02/ НОМЕР_1 . Таким чином, на виконання вимог абзацу 11 частини 52 статті 15 Закону №481/95-ВР, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято розпорядження від 06.10.2023 р. №255-рл про анулювання ліцензій на право оптової/роздрібної торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, оскаржуване розпорядження №255-рл від 06.10.2023 року, в частині анулювання ліцензій ФОП ОСОБА_1 , є таким, що винесене виключно на законних підставах у межах повноважень та у законний спосіб.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву та у запереченнях, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на податковому обліку Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 05.10.2023 р. № 4489-п "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )" та направлень на перевірку від 05.10.2023 р. № 5993, № 5994, було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_7 з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області в ході виходу на фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_7 , встановлено факт відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням.
Посадовими особами контролюючого органу складено акт від 05.10.2023 року №2180/04-36-09-02/ НОМЕР_1 "Про неможливість проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
На виконання вимог абз.11 ч.52 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 року №481/95-ВР, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято розпорядження №255-рл від 06.10.2023 року про анулювання ліцензій на право оптової/роздрібної торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі ФОП ОСОБА_1 :
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Таким чином, обов`язковими обставинами (передумовами) для проведення фактичної перевірки згідно із підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
При цьому, повинні існувати конкретні фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки, а підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.
Так, підставою для проведення фактичної перевірки є наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 05.10.2023 року за № 4489-п (далі - наказ № 4489-п).
Як вбачається із спірного наказу № 4489-п від 05.10.2023 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 , винесеним Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, підставою для проведення фактичної перевірки зазначено посилання на норми Податкового кодексу України, а саме: ст.19-1, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80, пп.69.2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.
Але даному наказі не міститься посилання на інформацію про порушення позивачем вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обліку спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального та не зазначено будь-яких посилань на конкретні підстави призначення такої перевірки.
Таке порушення як "низька податкова ефективність (навантаження) по податку на додану вартість" не передбачено жодною нормою права, як і визначення поняття "низька податкова ефективність (навантаження)".
Як підставу для призначення фактичної перевірки зазначено проведення аналізу рівня надходження платежів до бюджету мережами АЗС, при цьому вимагається провести фактичну перевірку за місцезнаходженням СГ, яке зазначене у виданій ліцензії на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, що протирічить одне одному.
При цьому, у відзиві відповідач наполягає, що фактична перевірка позивача призначена для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу підакцизних товарів і це є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами;
- а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обліку спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обліку спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У цьому випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і облік спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Верховний Суд, у своїх постановах від 11 липня 2022 року у справі № 120/5728/20-а та від 21 грудня 2022 року у справі № 500/1331/21, звернув увагу на те, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.
Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.
За приписами ч.2 п.81.1 ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Отже, приписами податкового законодавства встановлено наявність обов`язкових реквізитів до яких відноситься, зокрема, підстави для проведення перевірки та період діяльності, який буде перевірятися.
З самого змісту наказу № 4489-п неможливо встановити дійсні умови для проведення фактичної перевірки на підставі ст.19-1, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80, пп.69.2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, оскільки у даному випадку відсутні будь-які конкретні посилання, що свідчать про наявність інформації про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, а також про отримання її в установленому законодавством порядку.
Підстави для проведення перевірки, зазначені в наказі на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.
Проте, у даному випадку, відповідач перерахував законодавство, яким керується податковий орган при здійсненні своїх повноважень, та послався на загальні формулювання, без конкретної підстави для проведення перевірки.
Також, одним з обов`язкових реквізитів наказу про проведення перевірки є період діяльності, який буде перевірятися.
Однак, зі змісту наказу неможливо встановити період, який підлягає перевірці. Посилання у наказі на ст.102 ПК України, з метою визначення періоду діяльності ФОП ОСОБА_1 , який охоплюється предметом перевірки, є недостатнім для ідентифікації цього періоду.
З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваного наказу діяв не на підставі та не в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та виніс з порушенням вимог ПК України наказ № 4489-п від 05.10.2023 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 .
Щодо заявлених позивачем позовних вимог, викладених у пункті 1, суд зазначає наступне.
Так, Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 року №481/95ВР (далі - Закон №481/95ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.
За статтею 1 Закону № 481/95-ВР, анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.
Дату видачі/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Дату видачі/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.
Згідно із ст.2 Закону № 481/95ВР виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форм власності за наявності відповідної ліцензії.
Порядок видачі, анулювання ліцензій на виробництво тютюнових виробів регулюється статтею 3 Закону №481/95ВР.
Відповідно до ст.3 Закону № 481/95ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання, зокрема, на підставі акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису.
Орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії: вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті; направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
Розпорядження про анулювання ліцензії, прийняті органом ліцензування, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.
Відповідно до абз.12 ч.52 ст.15 Закону № 481/95ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі: встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.
Згідно із ч.53 ст.15 Закону № 481/95ВР, ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.
Процедуру створення та ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) визначено Порядком ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 р. № 545 (далі - Порядок № 545).
Суд зазначає, що акт про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, в якому зафіксовано лише факт відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, що, в свою чергу, відповідає встановленим правилам складання такого акта, не є документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №813/2524/17, від 10.05.2018 року у справі №811/119/13-а та від 16.07.2020 року у справі №826/4/16.
Так, підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження слугував акт "Про неможливість проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 " від 05.10.2023 року №2180/04-36-09-02/ НОМЕР_1 .
За даними акту про неможливість проведення фактичної перевірки, відповідач зазначив наступне, що "з метою вручення копії наказу та пред`явлення направлення на проведення перевірки, заступником начальника управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Дніпропетровській області Мананніковим Є.В. та головним державним інспектором відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Дніпропетровській області Сусловим Д.Є., 05.10.2023, здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_7 . Працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області встановлено відсутність ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_7 . У зв`язку з вищевикладеним, провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (код рнокпп НОМЕР_1 ) за вказаною адресою з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, пального у терміни зазначені у наказі ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 05.10.2023 № 4489-п, не є можливим".
В обґрунтування своєї позиції, відповідач посилається на приписи положень абзацу 4 п.81.2 ПК України, за якими, у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Так, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) містить відомості про місцезнаходження фізичної особи - підприємця (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) (п.5 ч.4 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 року № 755-ІV).
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно із п.65.1 ст.65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з ЄДР, наданих державним реєстратором згідно із Законом № 755-ІV.
При цьому п.45.1 ст.45 ПК України визначено, що податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що він проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 з 11.08.2000 року, і жодного разу не змінював своє місце реєстрації, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. Об`єкти ФОП ОСОБА_1 , що підлягають ліцензуванню працюють, знаходились та знаходяться за місцем провадження господарської діяльності вказаних у ліцензіях та за які сплачуються відповідні податки.
Так, відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Як було зазначено вище, у разі неможливості проведення перевірки, за приписами абз.4 п.81.2 ст.81 ПК України, відповідач повинен був провести ряд дій, які б могли підтвердити обставини, що наведені ним в такому акті, чого зроблено не було. Так, відповідачем долучено дві копії фотографій, з яких не можливо ідентифікувати адресу.
Позивач у відповіді також зазначав, що відповідно до даних наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 05.10.2023 року № 4489-п "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 )" перевірка повинна була проводитися з 05.10.2023 р., тривалістю не більше 10 діб. Проте, навіть в наступні дні, що підлягали для проведення перевірки, перевіряючими не було здійснено жодних заходів щодо проведення перевірки, або встановлення факту відсутності його за місцезнаходженням. При цьому, нібито встановлення факту відсутності ФОП ОСОБА_1 за місцезнаходженням, не завадило відповідачу направити акт про неможливість проведення фактичної перевірки від 05.10.2023 року № 2180/04-36-09-02/ НОМЕР_1 за адресою місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_7 .
Отже, факт відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням відповідачем не доведено належними та допустимими доказами. Відповідно, оскаржуване розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з викладених вище підстав.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений позивачем судовий збір при поданні позовної заяви у розмір 5 368 грн. та сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 805,20 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд,
Позовну заяву - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ № 4489-п від 05.10.2023 року про призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (податковий номер платника податку НОМЕР_1 ), виданий Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 255-рл від 06.10.2023 року в частині анулювання:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма