Справа № 240/28783/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/28783/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Головного центру спеціального контролю про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного центру спеціального контролю Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України щодо відмови у наданні йому днів відпочинку як донору крові за його рапортом від 27.06.2023;

- зобов`язати Національний центр управління та випробувань космічних засобів в особі Головного центру спеціального контролю надати йому 7 днів відпочинку як донору у відповідності до Закону України "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові" на підставі поданого ним рапорту від 27.06.2023 та довідок щодо надання донорам пільг.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що звернувся до начальника відділу регіональних спостережень з рапортом, в якому просив про звільнення від виконання службових обов`язків та надання додаткових 7 днів відпочинку, посилаючись на Закон України "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові". Однак, відповідачем рапорт задоволено не було, а додаткові дні відпочинку не надані.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у наданні додаткових днів відпочинку як донору протиправними та такими, що порушують його законні інтереси як донора крові.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Вказує, що з рапортом про надання йому додаткових днів відпустки позивач звернувся набагато пізніше ніж він здійснив донацію крові та/або компонентів крові. Також позивачем не було вказано у рапортах про намір здійснити донацію крові та/або компонентів крові щодо подальшого використання додаткових днів відпочинку, як того вимагає Закон України "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові", а лише звернувся 27.06.2023 про надання йому додаткових вихідних днів у зручний для нього час.

У період із 16.10.2023 по 20.10.2023 головуюча суддя перебувала на підготовці суддів для підтримання кваліфікації, із 21.10.2023 по 30.10.2023 та із 01.01.2024 по 05.01.2024 - у відпустці.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних силах України.

Наказом Міністерства оборони України від 20.06.2003 №210 позивач відряджений до Національного космічного агенства України.

27.06.2023 позивач звернувся до начальника відділу регіональних спостережень з рапортом, в якому просив клопотання про звільнення від виконання службових обов`язків та надати додатковий день відпочинку 03 липня, 04 липня, 05 липня, 06 липня, 07 липня, 08 липня, 09 липня, посилаючись на Закон України "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові". До рапорту було додано:

- довідку №044219 про те, що ОСОБА_1 здав кров 21.10.2021;

- довідка №044271 про те, що ОСОБА_1 здав кров 24.12.2021;

- довідку №044410 про те, що ОСОБА_1 здав кров 05.05.2022;

- довідка №044569 про те, що ОСОБА_1 здав кров 07.09.2022;

- довідку №044638 про те, що ОСОБА_1 здав кров 07.11.2022;

- довідку №044717 про те, що ОСОБА_1 здав кров 10.01.2023;

- довідку №044833 про те, що ОСОБА_1 здав кров 17.04.2023.

Відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для надання додаткових днів відпочинку.

Вважаючи визначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади державної політики щодо організації заготівлі, тестування, переробки, зберігання, розподілу, транспортування та реалізації донорської крові та компонентів крові, функціонування системи крові, визначає стандарти безпеки та якості донорської крові та компонентів крові з метою забезпечення рівного доступу населення України до якісних і безпечних компонентів донорської крові у необхідній кількості, організації обігу донорської крові та компонентів крові, забезпечення безпеки та здоров`я донорів крові та компонентів крові, а також їх реципієнтів, захисту їхніх прав та законних інтересів визначені Законом України від 30.09.2020 №931-IX "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові" (Закон - №931-IX).

Згідно термінів, наведених у ст.1 Закону №931-IX донорство крові та компонентів крові - добровільний акт людини, що полягає у донації крові та/або компонентів крові для подальшого використання їх для трансфузії, виготовлення лікарських засобів, медичних виробів або використання у наукових дослідженнях (п.10).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень та компетенції забезпечують виконання програм розвитку донорства крові та компонентів крові, функціонування системи крові, а також забезпечують донорам компенсацію витрат, пов`язаних із донорством, та заохочень, передбачених законом (ч.1 ст.12 Закону №931-IX).

Згідно з ч.2 ст.12 Закону №931-IX керівники підприємств, установ, закладів, організацій, командири (начальники) військових частин зобов`язані:

1) в межах своїх повноважень сприяти суб`єктам системи крові та суб`єктам, що надають послуги з трансфузії крові та/або компонентів крові, в їхній роботі щодо залучення громадян до добровільного безоплатного донорства;

2) безперешкодно відпускати з місця роботи, служби або навчання осіб, які є або виявили бажання стати донорами крові та/або компонентів крові, у дні відповідного медичного обстеження і донації крові або компонентів крові (крім випадків, якщо відсутність донора на його робочому місці або місці служби в ці дні може призвести до загрози життю чи здоров`ю людей, до невиконання завдань, пов`язаних із забезпеченням оборони, безпеки держави та громадського порядку, до значної матеріальної шкоди або інших тяжких наслідків) на підставі відповідних заяв, поданих керівництву не пізніш як за один робочий день до дня донації крові та/або компонентів крові;

3) надавати на загальних підставах необхідні приміщення з доступом до комунікацій для забору крові та/або компонентів крові;

4) вирішувати віднесені цим Законом до їхньої компетенції питання про надання добровільним безоплатним донорам крові та компонентів крові компенсацій, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону №.931-IX, донором крові та/або компонентів крові може бути будь-який дієздатний громадянин України, іноземець чи особа без громадянства, яка має посвідку на постійне проживання на території України, який пройшов відповідне медичне обстеження в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, за результатами якого підтверджена відсутність показань до постійного чи тимчасового відсторонення від донорства відповідно до переліку показань, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, з яким проведено співбесіду перед донацією крові та/або компонентів крові, під час якої йому надано вичерпну інформацію щодо донації, та який надав письмову згоду на забір у нього крові та/або компонентів крові, а також (за потреби) на застосування до нього допоміжних медичних технологій за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Особа, яка виявила бажання здійснити донацію крові та/або компонентів крові, може звернутися до будь-якого суб`єкта системи крові, що здійснює заготівлю, переробку, тестування, зберігання, розподіл та реалізацію донорської крові та компонентів крові, незалежно від реєстрації місця проживання.

Приписами статті 18 Закону №931-IX встановлено, що особа, яка виявила бажання здійснити донацію крові та/або компонентів крові, має право на:

1) достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я, пов`язану із здійсненням донорської функції;

2) участь у діяльності громадських організацій з метою популяризації добровільного безоплатного донорства;

3) правовий захист від будь-яких форм дискримінації за станом здоров`я;

4) відшкодування шкоди, заподіяної її здоров`ю у зв`язку з виконанням донорської функції.

Згідно ч.1. ст.19 Закону №931-IX держава гарантує захист прав донора крові та/або компонентів крові та захист його здоров`я, а також компенсує йому витрати, пов`язані з донорством, і заохочує добровільне безоплатне донорство.

В силу ч.1 ст.20 Закону №931-IX держава сприяє становленню, розвитку та популяризації добровільного безоплатного донорства, заохочує здійснення добровільних безоплатних донацій та забезпечує донорам компенсацію витрат, пов`язаних із донацією крові та/або компонентів крові.

Відповідно до ч.2 ст.20 Закону №931-IX у день донації особа, яка виявила бажання здійснити донацію крові та/або компонентів крові, звільняється від роботи на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності із збереженням за нею середнього заробітку за рахунок коштів власника відповідного підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу. Здобувачі вищої, професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої освіти у зазначені дні звільняються від занять, а військовослужбовці строкової служби та курсанти закладів військової освіти - від несення нарядів, вахт та інших форм служби.

Такій особі безпосередньо після кожного дня здійснення донації крові та/або компонентів крові надається день відпочинку із збереженням за нею середнього заробітку за рахунок коштів власника відповідного підприємства, установи, організації або уповноваженого органу. За бажанням такої особи цей день приєднується до щорічної відпустки.

У разі якщо за погодженням із керівництвом підприємства, установи, організації, командуванням військової частини в день безоплатної донації крові та/або компонентів крові донор був залучений до роботи або несення служби, йому за бажанням надається інший день відпочинку із збереженням середнього заробітку. У разі донації крові та/або компонентів крові у період щорічної відпустки така відпустка продовжується на один день.

Підставою для звільнення від роботи, навчання або служби відповідно до цієї статті є довідка, видана донору за місцем медичного обстеження чи донації крові та/або компонентів крові за формою та в порядку, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Вказана норма кореспондується зі ст.124 Кодексу законів про працю, якою визначено що у дні медичного обстеження та донації крові та/або компонентів крові особа, яка виявила бажання здійснити донацію крові та/або компонентів крові, звільняється від роботи на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності, із збереженням за нею середнього заробітку за рахунок коштів роботодавця відповідного підприємства, установи, організації або уповноваженого органу. Такій особі безпосередньо після кожного дня здійснення донації крові та/або компонентів крові надається день відпочинку із збереженням за нею середнього заробітку за рахунок коштів роботодавця відповідного підприємства, установи, організації або уповноваженого органу. За бажанням такої особи цей день приєднується до щорічної відпустки.

З наведених положень вбачається, що особи, які виявили бажання стати донорами крові та/або компонентів крові зобов`язані подати керівництву не пізніш як за один робочий день до дня донації крові та/або компонентів крові письмову заяву про намір пройти обстеження та стати донором, при цьому керівники підприємств, установ, закладів, організацій, командири (начальники) військових частин зобов`язані безперешкодно відпускати з місця роботи, служби або навчання осіб, які є або виявили бажання стати донорами крові та/або компонентів крові, у дні відповідного медичного обстеження і донації крові або компонентів крові. При цьому, такій особі безпосередньо після кожного дня здійснення донації крові та/або компонентів крові надається день відпочинку із збереженням за нею середнього заробітку за рахунок коштів власника відповідного підприємства, установи, організації або уповноваженого органу. Якщо в день безоплатної донації крові та/або компонентів крові донор був залучений до роботи або несення служби, за бажанням йому надається інший день відпочинку із збереженням середнього заробітку за умови погодженням із керівництвом підприємства, установи, організації, командуванням військової частини.

Так, матеріалами справи підтверджуються, що ОСОБА_1 здавав кров 21.10.2021, 24.12.2021, 05.05.2022, 07.09.2022, 07.11.2022, 10.01.2023, 17.04.2023, що підтверджуються відповідними довідками щодо надання донорам підльг форми №435/о.

В свою чергу, з рапортом про надання днів відпочинку як донору крові позивач звернувся лише 27.06.2023, в якому просив надати сім днів відпочинку з 03 липня по 09 липня 2023 року.

При цьому належних та допустимих доказів попереднього погодження із керівництвом Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Головного центру спеціального контролю надання Трончуку О.В днів відпочинку із збереженням середнього заробітку в період з 03 липня по 09 липня, суду не надано.

Суд зауважує, що позивач був зобов`язаний, відповідно до вимог законодавства, всі свої дії щодо надання додаткових днів відпустки попередньо узгоджувати із своїм керівництвом, а не ставити керівництво перед фактом з приводу наявності у нього того чи іншого наміру щодо отримання відпусток, виходячи виключно із особистих міркувань та не враховуючи інтереси установи.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 днів відпочинку як донору крові за його рапортом від 27.06.2023, а також зобов`язання відповідача надати йому 7 днів відпочинку як донору у відповідності до Закону України "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові" є такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі. у наданні ОСОБА_1 днів відпочинку як донору крові за його рапортом від 27.06.2023, а також зобов`язання відповідача надати йому 7 днів відпочинку як донору у відповідності до Закону України "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові" є такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні його рапорту від 27.06.2023.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України та відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати по справі не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Головного центру спеціального контролю (вул.Космічна,1, смт.Городок, Житомирський р-н, Житомирська обл., 12265, ), про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва