Справа № 160/19568/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В.
при секретаріЯлтанець К.В.
позивача паредставника відповідача Логойди Д.О. Бабаніної Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-
04 серпня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1286к від 11.07.2023 про застосування до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 477 о/с від 17.07.2023 про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області з 19.07.2023;
- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 в поліції на посаду оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період вимушеного прогулу починаючи з 19.06.2023 року по день винесення судового рішення за цією позовною заявою (без урахування обов`язкових платежів).
14 серпня 2023 року на адресу суду засобами електронного зв`язку від представника позивача адвоката Логойда Тетяни Василівни надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
28 серпня 2023 року на адресу суду від представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Бабаніної Тетяни Іванівни надійшло клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом.
06 вересня 2023 року на адресу суду від представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Бабаніної Тетяни Іванівни надійшла заява про подовження строків для подання відзиву на позовну заяву.
11 вересня 2023 року до суду від представника позивача адвоката Логойда Тетяни Василівни надійшло клопотання про надання часу для ознайомлення з відзивом на позов та клопотання про долучення довідки про доходи позивача.
20 вересня 2023 року до канцелярії суд від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останнім викладена позиція аналогічна заявленій ним у власній позовній заяві та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві.
20 вересня 2023 року від представника позивача адвоката Логойди Тетяни Василівни надійшли клопотання про виклик свідків, клопотання про витребування оригіналу доказу, клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
У судовому засіданні 20 вересня 2023 року, з метою надання відповідачу часу для ознайомлення з відповіддю на відзив, підготування та надання до суду заперечень на відповідь на відзив було оголошено перерву до 04 жовтня 2023 року о 10:00 год.
03 жовтня 2023 року до суду від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній висловив аналогічні аргументи, що і у власному відзиві на позовну заяву та просив у задоволені позову відмовити у повному обсязі.
У судовому засіданні 04 жовтня 2023 року, з метою надання позивачеві часу для ознайомлення з запереченнями на відповідь на відзив було оголошено перерву до 09 жовтня 2023 року о 10:00 год.
09 жовтня 2023 року від представника позивача адвоката Логойда Тетяни Василівни надійшли клопотання про витребування доказів.
У судовому засіданні 09 жовтня 2023 року, усними ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання було відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про витребування доказів від 09.10.2023 року та про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також оголошено перерву до 16 жовтня 2023 року о 10:00 год.
16.10.2023 року розгляд адміністративних справ, які знаходяться у провадженні судді Тулянцевої І.В., слухання яких призначено на 16.10.2023 року знято з розгляду, що підтверджується довідкою від 16.10.2023 № 1720, яка міститься в матеріалах справи.
Судове засідання відкладено на 25 жовтня 2023 року о 10:00 год.
У судовому засіданні 25 жовтня 2023 року було оголошено перерву до 30 жовтня 2023 року о 13:00 год.
09 жовтня 2023 року від представника відповідача Борисенко А. до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідку ГУ НП від 27.10.2023 щодо Журналу отримання матеріалів єдиного обліку за період часу з 04.04.2023 по 26.05.2023.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року було витребувано у відповідача - Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області належним чином завірену копію Журналу отримання матеріалів єдиного обліку Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за період часу з 04 квітня 2023 року по 26 травня 2023 року, за інвентарним номером 1356 від 03.04.23 року та закінчений 26.05.23 року.
06 листопада 2023 року, на виконання вимог ухвали суду від 30.10.2023 року, представником відповідача Бабаніною Т.І. було надано до суду копію Журналу отримання матеріалів єдиного обліку Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за період часу з 04 квітня 2023 року по 26 травня 2023 року, за інвентарним номером 1356 від 03.04.23 року та закінчений 26.05.23 року
У судовому засіданні 08 листопада 2023 року, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Дніпро, було оголошено перерву до 20 листопада 2023 року о 13:00 год.
В судове засідання 20 листопада 2023 року представники сторін не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Судове засідання відкладено на 27 листопада 2023 року о 13:00 год.
20 листопада 2023 року від представника позивача Логойда Тетяни Василівни до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Судове засідання відкладено на 18 грудня 2023 року об 11:00 год.
У судовому засіданні 18 грудня 2023 року було оголошено перерву до 22 грудня 2023 року о 13:00 год.
У судовому засіданні 22 грудня 2023 року позивач та його представник підтримали пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому та у відповіді на відзив відповідача доводи, просили повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 22 грудня 2023 року пред`явлений позов не визнав та, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив доводи, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Крім того, у судовому засіданні 22 грудня 2023 року було оголошено перерву до 29 грудня 2023 року о 12:00 год.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 закінчив у 2018 році Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ, факультет №3 фахівців досудового розслідування підготовки фахівців для органів досудового розслідування (наказ ДДУВС № 437 від 30.05.2018 року) та був направлений у розпорядження ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до наказу ДЦУВС №117 від 30.05.2018 року.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 01.06.2018 року № 151 о/с позивач був призначений на посаду інспектора- криміналіста слідчого відділення Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції.
Наказом ГУНП від 25.10.2021 року № 614 о/с відповідно до п.2 ч. 1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції з 26.10.2021 року.
У подальшому на підставі отриманих доказів у вищезазначеному кримінальному провадженні старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 18.06.2023 було повідомлено про підозру.
На підставі вищевказаного, з метою повної і всебічної перевірки службової діяльності поліцейських, зокрема позивача, у тому числі, встановлення можливих порушень службової дисципліни, що призвели до вищевказаної події, відповідно до вимог ст. 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію», наказом «Про організацію проведення слудбового розслідування» від 19.06.2023 № 1313 призначено службове розслідування за відомостями щодо можливого порушення службової дисципліни та неналежної організації роботи окремих поліцейських Дніпровського районного управління поліції ГУНП, що призвели до оголошення повідомлення про підозру окремим поліцейським Дніпровського районного управління поліції ГУН, у тому числі, оперуповноваженому сектору злочинів проти особи ВКП Дніпровського районного управління поліції ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , та проведення обшуків в службових кабінетах Дніпровського районного управління поліції ГУНП, відділення поліції №3 Дніпровського районного управління поліції ГУНП №2, відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП.
Проведення службового розслідування доручено дисциплінарній комісії у складі:
голови дисциплінарної комісії заступника начальника управління начальника ВП УГІ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_4 ; членів дисциплінарної комісії - старшого інспектора з особливих доручень відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУНП капітана поліції ОСОБА_5 , старшого інспектора відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУНП капітана поліції ОСОБА_6 , інспектора відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУНП капітана поліції ОСОБА_7 , інспектора ВСР УГІ ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , інспектора ВСР УГІ ГУНП капітана поліції ОСОБА_9 , старшого інспектора ВП УГІ ГУНП капітана поліції ОСОБА_10 , інспектора ВП УГІ ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 та старшого оперуповноваженого в ОВС ДУ ДВБ НП України майора поліції ОСОБА_12 (за згодою).
На підставі рапорту від 03.07.2023 наказом від 03.07.2023 № 1427 внесено зміни до наказу від 19.06.2023 № 1313 та викладено абз. 3 п. 2 у новій редакції: «членів дисциплінарної комісії - старшого інспектора з особливих доручень відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУНП капітана поліції ОСОБА_5 , старшого інспектора відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУНП капітана поліції ОСОБА_6 , інспектора відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУНП капітана поліції ОСОБА_7 , старшого інспектора з особливих доручень відділу підтримки управління головної інспекції ГУНП майора поліції ОСОБА_9 , старшого інспектора відділу підтримки управління головної інспекції ГУНП капітана поліції ОСОБА_10 , інспектора відділу підтримки інспекції ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 та старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майора поліції ОСОБА_12 (за згодою).».
Вказаним наказом також продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУНП від 19.06.2023 № 1313, до 18.07.2023.
За результатами проведено службового розслідування складено висновок від 11.07.2023, який затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Щадилом А.
На підставі висновків акту службового розслідування, пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського районного управління поліції ГУНП та його підпорядкованих підрозділів» від 11.07.2023 № 1286к, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №477 о/с від 17.07.2023 року, згідно з Законом України «Про Національну поліцію» звільнено за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0151089) оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Дніпровського районного управління поліції, з 19 липня 2023 року. Встановлено преміювання за липень 2023 року у розмірі 0,00%. Невикористана частина щорічної відпустки за 2023 рік за фактично відпрацьований час складає: основної - 15 діб, додаткової- 2 доби. Стаж служби в поліції: 08 років 11 місяців 15 днів. Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 00,00 гривень. (підстава: наказ ГУНП від 11 липня 2023 року № 1286к.).
Вважаючи протиправним п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1286к від 11.07.2023 та наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 477 о/с від 17.07.2023, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».
Згідно з вимогами статті 17 Закону статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджуються Міністерством внутрішніх справ України.
За приписами частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.
Згідно ст. 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, зобов`язані:
1) у межах своїх повноважень відповідно до законів, що становлять правову основу оперативно-розшукової діяльності, вживати необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення кримінальних правопорушень та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, здійснювати профілактику правопорушень;
2) виконувати письмові доручення слідчого, вказівки прокурора та ухвали слідчого судді суду і запити повноважних державних органів, установ та організацій про проведення оперативно-розшукових заходів;
3) виконувати у межах своєї компетенції запити правоохоронних органів інших держав або міжнародних правоохоронних організацій відповідно до законодавства України, міжнародних договорів України, а також установчих актів та правил міжнародних правоохоронних організацій, членом яких є Україна;
4) інформувати відповідні державні органи про відомі їм факти та дані, що свідчать про загрозу безпеці суспільства і держави, а також про порушення законодавства, пов`язані з службовою діяльністю посадових осіб;
5) здійснювати взаємодію між собою та іншими правоохоронними органами, в тому числі відповідними органами іноземних держав та міжнародних антитерористичних організацій, з метою швидкого і повного попередження, виявлення та припинення кримінальних правопорушень;
6) забезпечити із залученням інших підрозділів безпеку працівників суду і правоохоронних органів, осіб, які надають допомогу, сприяють оперативно-розшуковій діяльності, осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, членів їх сімей та близьких родичів цих осіб;
7) брати участь у здійсненні заходів щодо фізичного захисту ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання, а також у проведенні спеціальної перевірки щодо допуску до особливих робіт.
Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно з частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частинами першою, другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до частини першої - четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до частини першої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893.
Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Згідно з абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ цього Порядку службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.
За змістом пункту 1 розділу V Порядку проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Пунктом 13 розділу V Порядку передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.
Згідно з пунктом 17 розділу V Порядку факт відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень фіксується шляхом складення акта про відмову надати пояснення.
В акті обов`язково зазначаються відомості про дату, час і місце його складення, посади, звання, прізвища, імена, по батькові осіб, які його склали, прізвище, ім`я, по батькові особи, якій було запропоновано надати пояснення та яка відмовилася це зробити, а також (у разі повідомлення) - причини такої відмови. Акт про відмову надати пояснення підписують член дисциплінарної комісії, присутній під час відмови, та інші особи, присутні під час відмови.
Акт про відмову надати пояснення реєструється в службі діловодства (канцелярії) органу (підрозділу, закладу, установи) поліції, ЗВО, в якому утворена дисциплінарна комісія, та долучається до матеріалів службового розслідування.
За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Згідно з ч. 15 статті 15 Дисциплінарного статуту, за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту, Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Відтак, службове розслідування, у даному випадку, призначено за відомостями щодо можливого порушення службової дисципліни та неналежної організації роботи окремих поліцейських Дніпровського районного управління поліції ГУНП, що призвели до оголошення повідомлення про підозру, правомірно, за наявності на те підстави та у термін, що визначений ч. 1, 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Також згідно матеріалів справи, начальником Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» надано дозвіл старшому інспектору з особливих доручень відділу службових розслідувань управління головної інспекції ГУНП ОСОБА_5 на опитування старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який утримується під вартою у вказаній установі виконання покарань.
Відповідно до наявного в матеріалах справи бланку, позивач 26.06.2023 від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.
При цьому, положеннями частини десятої статті 15 Дисциплінарного статуту та пункту 7 розділу V Порядку №893 врегульовано, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження та лише на підставі окремого рішення керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. Лише у випадку розгляду справи у відкритому засіданні поліцейський, який притягається до відповідальності, повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. У разі ж розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Згідно ч. 1 ст. 26 Статуту, під час дії воєнного стану службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Отже у тих випадках, коли рішенням керівника, який призначив службове розслідування, не призначено розгляд дисциплінарною комісією справи у відкритому засіданні, поліцейський може реалізувати право на захист шляхом надання відповідних пояснень з доданими до них документами та матеріали. У поясненнях також може бути заявлено клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи.
Позивач був обізнаний про факт провадження щодо нього службового розслідування та не був обмежений у праві подати рапорт (клопотання) про ознайомлення з матеріалами та висновком службового розслідування.
Крім того, представник позивача 31.07.2023 року був ознайомлений з висновком та матеріалами службового розслідування та зроблено з них фотокопії, що підтверджується її підписом на листі ГУНП в Дніпропетровській області від 19.07.2023 р. №1/Л-3406/103/05-2023 «Про результати розгляду звернення». Також з матеріалами службового розслідування представник позивача ознайомився при ознайомленні з матеріалами цієї судової справи у яких відповідачем вказані матеріали надано разом з відзивом на позовну заяву.
Тому, судом посилання позивача про порушення його прав на захист до уваги не беруться.
Щодо доводів позивача про порушення порядку проведення службового розслідування, варто зазначити, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акту робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Також суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено обов`язок щодо ознайомлення поліцейського, стосовно якого призначено проводити службове розслідування, з наказом про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії.
Разом з цим, матеріалами справи підтверджено факт відмови позивача від надання пояснень з приводу обставин можливого необ`єктивного та упередженого проведення службового розслідування.
Щодо суті обставин, які встановлені дисциплінарною комісією під час проведення службового розслідування.
Аналізуючи зміст матеріалів службового розслідування судом встановлено, що комісією з проведення службового розслідування встановлено, що за версією слідства, не пізніше травня 2022 року, ОСОБА_13 , перебуваючи на території АДРЕСА_1 , з метою свого особистого незаконного збагачення, а також незаконного збагачення співучасників злочину, розробив злочинний план із незаконного збуту серед наркозалежних осіб міста Дніпра та Дніпропетровської області психотропної речовини «метамфетамін».
Для реалізації злочинного плану ОСОБА_13 , маючи лідерські якості, авторитет серед осіб, які схильні до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, вирішив утворити та очолити стійке об`єднання - злочинну організацію до складу якої, не пізніше травня 2022 року, залучив осіб із цивільного населення та працівників правоохоронних органів, зокрема, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ..
Так, учасники зазначеної злочинної організації, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам злочинної організації плану та відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, при пособництві, у тому числі, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , використовуючи приміщення адміністратора станції технічного обслуговування та автомийки, незаконно збули особам під вигаданими анкетними даними наркотичну речовину, а саме:
- ОСОБА_14 шляхом передачі грошових коштів у сумі 800 гривень ОСОБА_15 , 03.09.2022 придбав у останнього порошкоподібну речовину світлого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/105-23/1614-НЗПРАП від 05.06.2023 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін» (маса становить 0,0344 г. та 0,0414 г.);
- ОСОБА_16 шляхом передачі грошових коштів у сумі 800 гривень ОСОБА_17 , 08.09.2022 придбав у останнього кристалічну речовину світлого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/105-23/1615-НЗПРАП від 06.06.2023 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін» (маса якої становить 0,0386 г. та 0,0442 г.);
- ОСОБА_18 шляхом передачі грошових коштів у сумі 800 гривень ОСОБА_15 , 04.01.2023 придбав у останнього речовину кристалічного походження світлого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/105-23/1612-НЗПРАП від 06.06.2023 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін» (маса становить 0,0337 г. та 0,0358 г.);
- ОСОБА_19 шляхом передачі грошових коштів у сумі 400 гривень ОСОБА_20 , 22.03.2023 придбав у останньої кристалічну речовину зі специфічним запахом, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/105-23/1616-НЗПРАП від 05.06.2023 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін» (маса становить 0,0538 г.);
Всі грошові кошти, отримані від незаконного збуту психотропної речовини «метамфетамін» безпосередньо з дозволу організатора ОСОБА_13 , розподілялися між учасниками даної злочинної організації.
Разом із цим, вказана злочинна організація попередньо, отримавши нежитлове приміщення станції технічного обслуговування автомобілів та автомийки, за адресою: АДРЕСА_2 , в оренду, використовували його упродовж 2022-2023 років, як для споживання особисто психотропної речовини «метамфетамін», зокрема співучасниками зазначених злочинів, у тому числі, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , так і третіми особами.
Крім того, кожен учасник створеної та функціонуючої злочинної організації виконував окрему роль, а саме, серед інших старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , як пособник у складі злочинної організації взяв на себе наступні обов`язки:
- забезпечення прикриття незаконної діяльності злочинної організації зі сторони правоохоронних органів, шляхом налагодження зв`язків серед працівників поліції та інших правоохоронних органів, з метою невжиття ними заходів правового реагування на незаконну діяльність злочинної організації;
- отримання та придбання у організатора та учасників злочинної організації психотропної речовини «метамфетамін» для особистого використання;
- забезпечення усунення перешкод в діяльності злочинної організації, невжиття заходів правового реагування та допомоги в уникненні та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності інших учасників злочинної організації за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів;
- інформування та консультування учасників злочинної організації щодо форм, методів та засобів розкриття злочинів вказаної категорії, з метою сприяння незаконній діяльності організації та уникнення її учасниками кримінальної відповідальності;
- використання зв`язків у органах Національної поліції та інших правоохоронних органах, з метою попередження учасників злочинної організації та своєчасного їх інформування щодо наявності загрози кримінального переслідування за вчинення правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів;
- сприяв організатору ОСОБА_13 у пошуку клієнтів, яким у подальшому здійснювався збут психотропних речовин «метамфітамін».
За результатами проведеного обшуку у позивача нічого не вилучалось.
У подальшому 19.06.2023 позивача затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.
Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.06.2023 у справі №203/3336/23 позивачу обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Крім того, в рамках проведеного службового розслідування здійснено моніторинг мережі Інтернет (рапорт від 28.06.2023) на предмет наявності публікацій критичного змісту з відображенням обставин вищезазначеної події, яка мала місце у період з 18.06.2023 по 19.06.2023 та встановлено ряд інформації в різній текстовій формі (подачі), щодо причетності у тому числі позивача за вчинення тяжких злочинів, яка має кричущі заголовки та зміст, що викликала значний суспільний резонанс та дискредитувала звання поліцейського, підірвала авторитет поліції в очах громадськості, довіру суспільства до органів поліції через створення негативної громадської думки.
Так, зазначені обставини описані в інтернет джерелах групах месенджеру «Telegram» - «Дніпро Оперативний UA|Війна», «ХДніпро», «ХДніпро UA», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », незалежному порталі новин Дніпра «Інформатор Дніпро», інтернет-виданні «ГЛАВКОМ», інтернет-виданнях «Апостроф», «ОСТАННІЙ БАСТІОН», «УКРАЇНСЬКА ПРАВДА», «АРГУМЕНТ», «УКРІНФОРМ», «ЛИЦА» та інші.
Разом з цим, керівництво охарактеризувало старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 досить позитивно, що підтверджується службовою характеристикою від 21.06.2023.
Крім того, в ході службового розслідування з метою надання повної, всебічної та об`єктивної оцінки ставлення до служби позивача, встановлення попередньої поведінки та рівня кваліфікації, а також роль керівництва в організації роботи даних правоохоронців, поліцейськими управління головної інспекції ГУНП проведено перевірку службової діяльності позивача, у ході чого встановлені наступні недоліки.
Щодо 11 фактів безпідставного списання до справи матеріалів єдиного обліку без проведення повної, об`єктивної та всебічної перевірки.
Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , всупереч вимог пунктів 2.10.8, 2.12 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747 та пункту 2 розділу III Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 13.06.2016 № 503, без письмової резолюції керівництва, самоуправно прийняв вказаний матеріал до виконання.
При цьому, зазначений поліцейський, у порушення вимог частини 1 статті 15, абзаців 1, 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян», пунктів 2, 3 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України 15.11.2017 № 930, повну, об`єктивну та всебічну перевірку відомостей викладених у повідомленні ОСОБА_25 не здійснив та 12.04.2023 склав висновок №43/3730ж про списання вказаного матеріалу до справи у порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян».
Вказаний висновок, незважаючи на неналежний розгляд порушеного у звернені питання, затвердив полковник поліції ОСОБА_2 .
Крім того, досліджуючи ставлення до служби та попередню поведінку поліцейських, за участю яких сталася надзвичайна подія, а саме: оголошення повідомлень про підозру та затримання у порядку статті 208 КПК України з подальшим обранням запобіжних заходів у виді тримання під вартою строком на 60 діб, дисциплінарна комісія звернула увагу та відобразила це у висновку, що упродовж служби в Національній поліції України (з моменту затвердження Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України - 15.03.2018), старший лейтенант поліції ОСОБА_1 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності (застосовувались дисциплінарні стягнення (зауваження, застосовані наказами ГУНП від 04.06.2020 № 956, від 06.04.2021 №555, від 01.11.2022 №1190.).
Вказані вище обставини, які встановлені комісією під час службового розслідування, знайшли своє підтвердження у висновку від 11.07.2023 та слугували підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Досліджуючи, чи прийняті оскаржувані накази відповідача у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, суд зазначає про таке.
До того ж, судом визнаються неприйнятними доводи позивача про те, що відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального провадження та обставин встановлених під час досудового розслідування не дає підстав для визнання такого висновку обґрунтованим, з огляду на те, що відображення в матеріалах службового розслідування та, зокрема, у висновку інформації та обставин досудового розслідування не є єдиною та основною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Суд зазначає, що у спірних правовідносинах службове розслідування призначене не за результатами надходження матеріалів про вчинення поліцейським кримінального правопорушення, а за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції.
За результатами проведеного службового розслідування, комісією встановлені факти інших порушень позивачем службової дисципліни, які взагалі не мають відношення до притягнення позивача до кримінальної відповідальності.
Суд звертаючись до практики Верховного Суду зазначає, що згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 07.12.2021 у справі №120/278/20-а з подібними правовідносинами, повноваження стосовно оцінки обставин, встановлених службовим розслідуванням, надання оцінки критеріям, які враховуються при обранні виду стягнення, тяжкості проступку та заподіяній шкоді, ставленню порушника до службових обов`язків, визнанню особою своєї вини в ході службового розслідування, рівень її кваліфікації тощо, є виключними дискреційними повноваженнями відповідної посадової особи, у даному випадку голови НП України, оскільки результатом реалізації таких повноважень є обрання одного з восьми можливих видів дисциплінарних стягнень.
Так, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято із використанням, зокрема, відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, в якому йому повідомлено про підозру, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.
Аналогічного змісту підхід викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) та від 02.10.2018 у справі №9901/454/18.
Приписами ч. 2 ст. 9 КАС України, визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
З огляду на те, що предметом спору є визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.
Суд зазначає, що матеріалами службового розслідування підтверджено факт наявності порушень щодо невжиття необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення кримінальних правопорушень та не встановлення причин і умов, які сприяють вчиненню кримінального правопорушення.
Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, зобов`язані у межах своїх повноважень відповідно до законів, що становлять правову основу оперативно-розшукової діяльності, вживати необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення кримінальних правопорушень та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, здійснювати профілактику правопорушень.
Відповідно до пунктів 2, 3 розділу IV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930, безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України.
До розгляду скарг на дії чи бездіяльність поліцейських і до перевірки інформації про неналежне виконання покладених на них обов`язків відповідно до законодавства України можуть залучати представників громадськості.
Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

Згідно з пунктом 11 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органам (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100Поліцейський органу (підрозділу) поліції, якому доручено розгляд заяви або повідомлення про іншу подію та прийняття відповідного рішення в межах Закону України «Про звернення громадян» або Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі встановлення в матеріалах відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, невідкладно рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Керівник органу (підрозділу) поліції або особа, яка виконує його обов`язки, доручає уповноваженій службовій особі невідкладно зареєструвати рапорт працівника поліції в ІТС ІПНП (журналі ЄО) та не пізніше 24 годин з моменту реєстрації надіслати зазначені матеріали до органу досудового розслідування органу (підрозділу) поліції для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Відповідно до п.п. 2.10.8, 2.12 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, результати розгляду документів керівництво фіксує в резолюції відповідно до вимог пункту 2.12 цієї Інструкції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дисциплінарною комісією в ході службового розслідування підтверджено порушення позивачем визначеного Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», Дисциплінарним статутом Національної поліції України, Присягою працівника поліції, Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930, Порядком ведення єдиного обліку в органам (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, Інструкцією з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, Інструкцією з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 13.06.2016 № 503 порядку розгляду звернень, а також інформування керівника про наявність в матеріалах єдиного обліку відомостей, які вказують на вчинення кримінальних правопорушень та вжиття відповідних заходів щодо їх внесення до ЄРДР, а також порушення порядку попереднього розгляду керівництвом матеріалів за зверненнями громадян та проведення повної, об`єктивної, всебічної перевірки таких матеріалів.

Допущені позивачем порушення усунуто в порядку перевірки та контролю шляхом перереєстрації матеріалів єдиного обліку та проведення по ним повноцінної перевірки.

Судом також враховано, що листом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 №1/Л-313аз/103/05-2023 повідомлено, що в Головному управлінні відсутня інформація про зареєстровані заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушень, що мають ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак таких проступків посадовою особою поліції за наявністю достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 , які б передували повідомленню про вручення останньому підозри у кримінальному провадженні №0000143. Водночас, слід зазначити, що в рамках проведення службового розслідування, призначеного наказом Головного управління від 19.06.2023 № 1313, в засобах масової інформації виявлено значну кількість публікацій критичного змісту щодо працівників поліції, котрі фігурували у даному кримінальному провадженні, серед яких наявні фотографії затримання ОСОБА_1 співробітниками Служби безпеки України, з дописами негативного характеру про причетність затриманих поліцейських до вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Також суд зауважує, що оскільки прийняті рішення за результатом усунення встановлених в ході службового розслідування порушень, як то повторне списання матеріалів єдиного обліку до справи або закриття кримінального провадження, не нівелює фактів встановлення таких порушень, з огляду на те, що згідно наявних в матеріалах службового розслідування доказів такі рішення прийнято після проведення об`єктивної і всебічної перевірки таких матеріалів з метою усунення таких порушень.

Суд також наголошує, що однією з підстав для звільнення позивача зі служби в поліції стало вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та вчинення дій, які дискредитують звання працівника Національної поліції України.

Положення статей 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію», а також приписів Правил етичної поведінки поліцейських, покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Позивачем 29.01.2016 складено присягу працівника Національно поліції України, згідно якої останній усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському родові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права та свободи людини, честь Держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Крім того, щодо тверджень позивача про те, що підпис від імені ОСОБА_1 виконано не ним, а іншою невідомою особою, то суд зазначає, що це не є предметом розгляду даної справи, а також не спростовує обізнаність останнього про високі етичні та моральні вимоги, які пред`являються до поліцейського.

Крім того, 16.12.2020 позивач ознайомився з Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.

Згідно вказаних правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, у тому числі:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі тощо.

Також зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, можна зробити висновок, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Позивач прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і які він повинен дотримуватися.

Верховним Судом у постанові від 05 березня 2020 року у справі №815/4478/16 визначено, що порушення присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Отже, звільнення за порушення службової дисципліни, що виразилося в порушенні присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Згідно правових висновків відображених в постановах Верховного Суду від 05.05.2019 у справі №825/1902/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18 «в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу Національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень».

Підставою для застосування стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято в межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) з учиненим особою діянням.

При цьому, вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Суб`єкт владних повноважень, у свою чергу, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому, саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену у постанові від 26.01.2021 у справі №2140/1342/18. Верховний Суд у цій справі відхилив висновки судів попередніх інстанцій про те, що сам факт притягнення поліцейського до кримінальної відповідальності в рамках кримінального провадження до ухвалення вироку у справі не може бути підставою для звільнення поліцейського зі служби в поліції, оскільки, як встановлено судами у цій справі та підтверджено матеріалами справи, позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

У даному випадку, під час службового розслідування відповідачем надавалась оцінка діям позивача в контексті дотримання ним присяги поліцейського, виходячи з повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також порушення службової дисципліни та належної організації роботи поліцейського (зокрема щодо невжиття необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення кримінальних правопорушень та не викриття причини і умов, які сприяють їх вчиненню, а також недотриманні принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам).

При цьому, відповідачем не бралась до уваги доведеність чи недоведеність вини поліцейського у вчиненні кримінальних правопорушень, а вплив даних подій на авторитет та довіру до Національної поліції зі сторони населення, сутності й призначення правоохоронних інституцій, та вчиненні даних дій позивачем всупереч інтересів служби, та чи суперечить це покладеним на нього обов`язкам, чи підриває це довіру до нього, як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу, що в силу покладених на поліцейського службових обов`язків, він не повинен був допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Суд вважає аргументованою правову позицію відповідача щодо того, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством, має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

На думку суду, дії позивача, які стали предметом дослідження під час проведення службового розслідування, свідчать про порушення ним присяги поліцейського, а відтак грубого порушенням службової дисципліни.

В контексті оцінки дій позивача також суд звертає увагу на те, що про події, викладені у висновку службового розслідування були відповідні повідомлення в засобах масової інформації. Вказані обставини були предметом дослідження та оцінювалися комісією при кваліфікацій дій позивача, в розрізі дотримання позивачем присяги поліцейського та службової дисципліни.

Позивач у власній позовній заяві зазначив, що вказані видання не є офіційними, а тому інформація викладена у них не є підтвердженою. Крім того, вказані відомості не містять конкретної інформації щодо позивача, а тому ототожнення даної інформації з останнім ґрунтується на припущеннях відповідача.

Суд вказані доводи вважає неприйнятними, з огляду на те, що події висвітлені в групах месенджеру «Telegram» з великим колом користувачів - «Дніпро Оперативний UA|Війна», «ХДніпро», «ХДніпро UA», «Олексій Таймурзін», «UA HiMARS», а також незалежному порталі новин Дніпра «Інформатор Дніпро», інтернет-виданні «ГЛАВКОМ», інтернет-виданнях «Апостроф», «ОСТАННІЙ БАСТІОН», «УКРАЇНСЬКА ПРАВДА», «АРГУМЕНТ», «УКРІНФОРМ», «ЛИЦА» та інших, з огляду на дати їх опублікування (18.06.2023, 19.06.2023), наведені заголовки («СБУ затримала більше 15 поліцейських, які мають відношення до кришування наркотиків в місті», «У Дніпрі СБУ провела масову облаву на поліцейських: що відомо», «У Дніпрі викрили наркосиндикат, який «кришували» поліцейські», «Поліцейських Дніпра звинувачують у створенні наркосиндикату з мільйонними заробітками» тощо) та зміст публікацій («відомо, що серед затриманих поліцейські з Соборного відділу поліції та ДРУП», «За даними слідства організував злочинне угрупування начальник сектору Дніпровського управління поліції області. Він залучив до «бізнесу» дев`ятьох осіб. Правоохоронці «кришували» злочинну діяльність, інші учасники відповідали за реалізацію та закупівлю психотропів», «Зловмисники облаштували стаціонарний пункт» зі збуту заборонених речовин в одному з міських СТО. Наразі затриманим повідомлено про підозру: ч.ч. 1, 2, 3 ст. 255 ККУ, ч.ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 ККУ, ч. 2 ст. 317 ККУ» тощо), фото та відео, підтверджують їх приналежність до подій встановлених в службовому розслідуванні щодо повідомлення позивачу про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

Суд наголошує, що на спростування встановленому, доказів того, що вказані публікації не стосуються подій встановлених службовим розслідуванням позивачем до суду не надано.

Разом з тим, суд зазначає, що відсутність персоніфікації в даних публікаціях не нівелює факт дискредитації Національної поліції України та особи поліцейського.

У вказаному контексті слід зауважити, що чинне національне законодавство не містить визначення поняття «дискредитація». У цьому контексті слід звернути увагу на те, що за етимологічним значенням дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету, що тісно пов`язані з морально-етичними нормами.

Вчинки, що дискредитують працівників поліції пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет працівників поліції в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналізуючи висновок службового розслідування, суд наголошує на тому, що встановлені дисциплінарною комісією під час дисциплінарного провадження факти і з`ясовані обставини мають значення виключно для прийняття дисциплінарним органом рішень у межах його компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. У дисциплінарному провадженні діє принцип автономності, відповідно до якого дисциплінарне провадження розглядається незалежно від розгляду кримінального провадження.

Під час розгляду дисциплінарної справи, дисциплінарний орган самостійно надає оцінку допустимості, належності та обґрунтованості наявним у матеріалах дисциплінарної справи доказам, встановлює в діях поліцейського ознаки дисциплінарного проступку й ухвалює рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з практикою ЄСПЛ не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічний правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 серпня 2022 р. № 120/8381/20-а, від 25 червня 2020 р. у справі № 2240/2329/18, від 29 жовтня 2018 р. у справі №826/17433/16, від 3 квітня 2019 р. у справі № 816/1218/16, від 20 березня 2019 р. у справі № 804/676/18, від 07 серпня 2019 р. у справі № 540/2057/18, від 16 серпня 2019 р. у справі № 804/2146/18, від 22 листопада 2019 р. у справі № 826/6107/18, від 22 січня 2020 р. у справі № 160/1750/19, від 25 червня 2020 р. у справі № 2240/2329/18.

Також суд не може погодитись з твердженням позивача, що під час службового розслідування відповідач фактично оцінював докази в рамках кримінального провадження, адже, рішення про захід впливу у вигляді звільнення вжито до позивача за дії, що виразились у скоєнні проступку, що підриває авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, порушення етики поведінки поліцейського, чим допущено порушення службової дисципліни. Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, натомість, встановлення вини позивача у скоєнні злочину є компетенцією кримінального суду.

Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи. Наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Отже, твердження позивача стосовно того, що підставою для звільнення з поліції був лише факт повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає помилковими, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0000143 від 12.05.2022 (частини 1, 2, 3 статті 255, частина 3 статті 307, частина 2 статті 317, частина 1 статті 263 ККУ країни)

Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

Крім того, суд звертає увагу, що в даному випадку позивача звільнено зі служби за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а не за пунктом 10 частини 1 даної статті - у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена й у постановах Верховного Суду: від 05.05.2019 у справі № 825/1902/16, від 17.07.2019 у справі № 806/2555/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 26.01.2021 у справі № 2140/1342/18.

Застосування певного виду дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів рішення (постанова Верховного Суду від 8.01.2022 у справі № 580/74/19).

Встановлені судом у даній справі обставини, та досліджені судом докази свідчать, що обраний ОСОБА_1 вид дисциплінарного стягнення відповідає характеру проступку, обставинам, за яких він був вчинений, ступеню вини позивача, та обставинам, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, ставлення позивача до служби.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази відповідача прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Беручи до уваги те, що позовні вимоги в частині поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку є похідними від позовних вимог про визнання наказів про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення протиправними, в їх задоволенні також слід відмовити.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, крім того позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро,вул. Троїцька, 20А, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 08 січня 2024 року.

Суддя І.В. Тулянцева