Справа № 160/29340/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
08 листопада 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
22 грудня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано уточнену позовну заяву до відповідача-1: Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), до відповідача-2: Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Кеди Михайла Валентиновича, від 14 березня 2013 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 1 026 121 (один мільйон двадцять шість тисяч сто двадцять одна) гривень 15 коп.;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Циганко Олександра Васильовича, від 26 вересня 2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 40020233 з примусового виконання стягнення виконавчого збору;
- зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити всі необхідні дії для закінчення виконавчого провадження ВП № 40020233 та зняття всіх публічних обтяжень у зв`язку з таким закінченням;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на мою, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), користь 10 581 гривень 15 коп. відшкодування безпідставно стягнутих коштів.
В тому числі, 22 грудня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить:
- зупинити стягнення на підставі постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Кеди Михайла Валентиновича, від 14 березня 2013 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 1026121 (один мільйон двадцять шість тисяч сто двадцять одна) гривень 15 коп;
- заборонити поліцейським брати участь у тимчасовому затримання транспортних засобів «Mazda» на шасі № НОМЕР_2 з реєстраційним номером НОМЕР_3 і «Toyota» на шасі № НОМЕР_4 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_5 , на виконання постанови начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 06.10.2022 року.
За правилами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 2 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
Таким чином, розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні здійснюється виключно у разі, якщо матеріали адміністративної справи та заяви про забезпечення позову перешкоджають можливості об`єктивного розгляду заяви без участі сторін.
Проте, у даному випадку, дослідивши матеріали позовної заяви та заяву про забезпечення позову, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.
Розглянувши подану заяву та перевіривши матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.
Частиною 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до положення ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 28.02.2023 року у справі №420/7316/21, від 15.12.2021 року у справі №640/9218/21.
Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
За обставин цієї справи постанова державного виконавця від 14.03.2013 року про стягнення виконавчого збору, яка є предметом оскарження, зумовила відкриття виконавчого провадження №40020233, що вчинено постановою державного виконавця 26.09.2013 року, яка також є предметом оскарження в цій справі.
Щодо зупинення стягнення на підставі постанови державного виконавця від 14.03.2013 року.
В матеріалах справи в наявності матеріали виконавчого провадження №40020233, яке здійснюється щодо примусового виконання вказаної постанови державного виконавця від 14.03.2013 року. Згідно цих матеріалів протягом 2022-2023 років винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, остання постанова винесена 17.10.2023 року.
Вищевикладене свідчить про здійснення стягнення на підставі постанови державного виконавця від 14.03.2013 року, що є втручанням в сферу прав та законних інтересів позивача.
За вказаних обставин суд погоджується з доводами позивача про можливість настання для нього негативних наслідків в разі невжиття заходів забезпечення позову, що вказує на подальше істотне ускладнення ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.
Вирішуючи питання співмірності заходу забезпечення позову суд виходить з того, що зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, правомірність якого є предметом судового розгляду в цій справі, не призведе до негативних наслідків, які були б більшими ніж негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
Вирішуючи питання адекватності заходу забезпечення позову суд враховує, що право (інтерес), захист якого буде здійснено за допомогою заходу забезпечення позову, не створює для відповідачів будь-яких майнових чи інших наслідків, які б ускладнювали його діяльність, в зв`язку з чим захід забезпечення позову є адекватним.
Отже, заява про забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі постанови державного виконавця від 14.03.2013 року підлягає задоволенню.
Щодо заборони поліцейським брати участь у тимчасовому затриманні транспортних засобів позивача.
Постановою від 06.10.2022 року в рамках виконавчого провадження №40020233 відповідач-1 оголосив в розшук майно боржника (два автомобілі). Відповідно до п. 3 цієї постанови її копію направлено до поліції для виконання.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.
Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.
Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1102 (далі Порядок).
Відповідно до п. 2 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється також у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно п. 4 Порядку у разі тимчасового затримання транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу повинно бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків тимчасового затримання транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 36 Закону України Про виконавче провадження.
Отже, в зв`язку з дією постанови від 06.10.2022 року стосовно транспортних засобів позивача існує ризик їх тимчасового затримання, що також з необхідністю свідчить про втручання в сферу прав та законних інтересів позивача.
При цьому правомірність постанови від 06.10.2022 року про розшук майна боржника як правового акту залежить в т.ч. від правомірності постанови від 26.09.2013 року про відкриття виконавчого провадження №40020233, в зв`язку з чим результат розгляду цієї справи може (в разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №40020233 від 26.09.2013 року) вплинути на законність такої постанови про розшук майна боржника від 06.10.2022 року.
Водночас, суд звертає увагу, що ефективним заходом забезпечення позову є саме зупинення дії постанови про розшук майна боржника від 06.10.2022 року як правового акту, в зв`язку з яким виникли правові наслідки, про тимчасовий захист від яких просить позивач.
За вказаних обставин суд погоджується з доводами позивача про можливість настання для нього негативних наслідків в разі невжиття заходів забезпечення позову, що вказує на подальше істотне ускладнення ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.
Вирішуючи питання співмірності заходу забезпечення позову суд виходить з того, що зупинення дії постанови про розшук майна боржника, яка є рішенням державного виконавця, ухваленим в ході здійснення виконавчого провадження, правомірність відкриття якого є предметом судового розгляду в цій справі, не призведе до негативних наслідків, які були б більшими ніж негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
Вирішуючи питання адекватності заходу забезпечення позову суд враховує, що право (інтерес), захист якого буде здійснено за допомогою заходу забезпечення позову, не створює для відповідачів будь-яких майнових чи інших наслідків, які б ускладнювали його діяльність, в зв`язку з чим захід забезпечення позову є адекватним.
Отже, заява про забезпечення позову в частині заборони поліцейським брати участь у тимчасовому затриманні транспортних засобів позивача підлягає частковому задоволенню шляхом зупинення дії постанови державного виконавця про розшук майна боржника.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, в зв`язку з чим заява позивача підлягає частковому задоволенню.
В зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці з 25.12.2023 року по 05.01.2023 року включно, заява про забезпечення позову розглядається в перший робочий день судді, що не суперечить ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Зупинити стягнення з ОСОБА_1 на підставі постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кеди Михайла Валентиновича про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1026121,15 грн від 14.03.2013 року, винесену в рамках виконавчого провадження №30311157 до набрання законної сили рішенням суду в цій справі.
Зупинити дію постанови Начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченка Вячеслава Руслановича про розшук майна боржника від 06.10.2022 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №40020233, щодо оголошення в розшук майна боржника ОСОБА_1 :
1) MAZDA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 ;
2) TOYOTA, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рамки): НОМЕР_4 .
В іншій частині заяви - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко