Справа № 320/26655/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

08 січня 2024 року 320/26655/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Колеснікова І.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_4

ІНФОРМАЦІЯ_5

Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення (переміщення) ОСОБА_1 для проходження служби до військової частини № НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 в особі її командира, прийняти рішення щодо дострокового звільнення ОСОБА_1 з військової служби, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є усиновителем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

На адресу суду 04.01.2024 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зобов`язання військову частину НОМЕР_1 , а особі її командира, забезпечити проходження військової служби ОСОБА_1 за місцем проживання до набрання законної сили рішення суду по справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що на момент призову позивача на військову службу в порядку мобілізації він був усиновлювачем дитини, позбавленої батьківського піклування, віком до 18 років, у зв`язку з чим не підлягав призову на військову службу під час мобілізації відповідно до частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Заявник зазначає, що у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цій справі, для відновлення яких необхідно буде укласти значних зусиль та витрат. Прийняття військовою частиною будь-яких рішень щодо переміщення позивача на нове місце військової служби до іншої частини може унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Представник позивача повторно просив суд звернути увагу на факт отримання позивачем 14.02.2023 мінно-вибухової травми на передовій у Бахмутському районі Донецької області, його евакуації з позицій ВСУ та знаходженні на лікуванні.

Дослідивши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову (частина друга статті 154 КАС України).

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк (частина третя статті 154 КАС України).

Суд, ознайомившись з заявою позивача про забезпечення позову та доданими до неї документами, дійшов висновку, що її розгляд не потребує отримання додаткових пояснень від заявника (позивача) та додаткових доказів.

Отож, у зв`язку з відсутністю необхідності заслухати пояснення заявника та отримати від нього додаткові докази для вирішення питання щодо забезпечення позову, із врахуванням достатності доказів для розгляду заяви про забезпечення позову, вказана заява розглянута судом без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно з частиною другою статті 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 року №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Так, положення статті 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В даному ж випадку, проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану заяву, суд дійшов висновку, що доводи й аргументи сторони заявника не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, адже мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника, що відповідачем можуть здійснюватися заходи щодо виконання оскаржуваного рішення, які можуть порушити права та інтереси позивача або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав або інтересів.

Враховуючи наведене вище, суд звертає увагу, що заявник просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , а особі її командира, забезпечити проходження військової служби ОСОБА_1 за місцем проживання до набрання законної сили рішення суду по справі.

Предметом дослідження у межах спірних правовідносин є правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення (переміщення) ОСОБА_1 для проходження служби до військової частини № НОМЕР_2 .

Так, в межах заяви про забезпечення позову судом встановлено, що позивач має неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження видане Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 29.07.2021, актовий запис №560, серія НОМЕР_3 ).

Згідно рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27.05.2021 по справ №754/1189/21 заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про усиновлення дитини, -задоволено. Ухвалено усиновити заявникам - громадянам України ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити прізвище з " ОСОБА_4 " на " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", ім`я " ОСОБА_4 " на " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", по - батькові з " ОСОБА_4 " на " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", дату народження з " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", місце народження дитини залишити без змін.

Відтак, ОСОБА_1 є усиновителем.

Крім того, до позовної заяви та заяви про забезпечення позову долучені: довідка військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 13.03.2023 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) сержанта ОСОБА_1 ; довідку ЛКК 1/36 від 23.10.2023 про перебування ОСОБА_2 під медичним наглядом закладу.

Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років.

В той же час, суд наголошує, що заявник не надає жодних доказів існування наказу чи іншого розпорядження, щодо переведення його для подальшого проходження військової служби до місць, відмінних від місцезнаходження Військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, будь-які належні та допустимі докази, з яких би вбачалося вирішення питання відповідачем щодо можливого направлення заявника до інших місць служби в матеріалах поданих з заявою про забезпечення позову відсутні та є припущенням позивача.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка звернулась із заявою.

Так, відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд наголошує, що доводи позивача не доведені належними та допустимими доказами у спірних правовідносинах.

Відтак, зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №320/26655/23 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строк, визначені частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Колеснікова І.С.