Справа № 804/858/16
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2023 рокуСправа №804/858/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Коростильові П.О.,
представника відповідача Сербулової К.О.,
розглянувши у судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Завод «ПАВЛОГРАДХІММАШ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,
Публічне акціонерне товариство завод «Павлоградхіммаш» звернулось до суду з позовом до Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить податкове повідомлення-рішення №000012 від 04.09.2015 р. про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства на суму 285895 грн.
В обґрунтування адміністративного позову позивач посилається на те, що Західно-Донбаською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПАТ завод «Павлоградхіммаш» з питань дотримання вимог валютного законодавства України, згідно з повідомленням уповноваженого банку про порушення термінів розрахунків при здійсненні операцій у сфері ЗЕД, за результатами якої складено акт №80/4-10-22-02-00217417 від 14.07.2015р. На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення №000012 від 04.09.2015р., яким позивачу нараховано суму грошового зобов`язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та порушення вимог валютного законодавства в сумі 285895 грн. Позивач зазначає, що податковим органом не наведено розрахунку щодо строків порушення та невірно визначено граничний термін надходження товарів, не зазначено кількість днів прострочення по кожній імпортній операції. Відповідачем порушено порядок складання податкових повідомлень-рішень, а саме не додано розрахунок штрафних санкцій, за відсутності якого податкове-повідомлення рішення є незаконним та підлягає скасуванню.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2016 р. у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства завод «Павлоградхіммаш» до Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства завод «Павлоградхіммаш» залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2016 р. у справі №804/858/16 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 07.03.2023 р. касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства Завод «ПАВЛОГРАДХІММАШ» задоволено частково. Скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2016 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 р. і передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 р. прийнято до свого провадження адміністративну справу №804/858/16.
Крім того, цією ухвалою суду запропоновано сторонам надати свої письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07.03.2023 р., що слугували підставою для передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Запропоновано відповідачу, у разі заперечення проти позову, подати у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали відзив на позовну заяву, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.03.2023 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 р. розгляд вказаної позовної заяви вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.07.2023 р. о 16:00 год.
В підготовче судове засідання 27.07.2023 р. сторони не з`явились.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 17.08.2023 р. о 14:20 год.
В підготовче судове засідання 17.08.2023 р. з`явився представник відповідача.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 31.08.2023 р. о 15:00 год.
В підготовче судове засідання 31.08.2023 р. сторони не з`явились.
Усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу №804/858/16 до судового розгляду по суті на 21.09.2023 р. о 15:00 год.
В судове засідання 21.09.2023 р. з`явився представник відповідача.
Наступне судове засідання призначено на 12.10.2023 р. о 15:00 год.
Відповідно до довідки, яка складена судового засідання Корстильовим П.О. в тому, що справа №804/858/16 знята з розгляду 12.10.2023 р. у зв`язку із перебуванням судді Савченка А.В. з 09.04.2023 р. по 13.10.2023 р. включно у щорічній відпустці.
Наступне судове засідання призначено на 26.10.2023 р. о 15:40 год.
26 жовтня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання 26.10.2023 р. сторони не з`явились.
Наступне судове засідання призначено на 02.11.2023 р. о 15:00 год.
У судове засідання 02.11.2023 р. з`явився представ відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позову, з огляду на таке.
Згідно висновків вказаного акта, перевіркою ПАТ завод „Павлоградхіммаш" встановлено порушення:
- вимог статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. №15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", статті 1 Указу Президента України від 18.06.1994 р. №319/94 "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами", п.3 Наказу Мінфіну України від 25.12.1995 р. №207 "Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами", а саме декларування валютних цінностей в установі НБУ станом на 01.01.2015 р. не здійснено.
Не погодившись з висновками акта перевірки позивач надав заперечення 31.07.2015 р. вх.№825/10 на акт позапланової виїзної перевірки ПАТ завод «Павлоградхіммаш» від 14.07.2015 р. № 80/4-10-22-02-00217417 разом із такими документами: морський коносамент №UAOSS157; ВМД №500060001/2015/001497; ВМД №500060001/2015/001852; морський коносамент №CNCP051188; ВМД №500060001/2015/001829; виписку банку від 12.03.2015 р.
04 вересня 2015 року відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 04.09.2015 р. №000012 про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства на суму 285895 грн.
Податкове повідомлення-рішення від 04.09.2015 р. №000012 оскаржувалось в адміністративному порядку (скарга від 17.09.2015 за вих.№928), та яку залишено без задоволення (рішення про результати розгляду первинної скарги від 20.11.2015 р. №9530/10/04-36-10-07-09).
Суд встановив, що згідно акта перевірки від 14.07.2015 р. № 80/4-10-22-02-00217417 ПАТ завод «Павлоградхіммаш» купує продукцію у нерезидента Honkong Baosteel Trade Co., Limited (Гонконг), яка постачається на територію України морським транспортом.
На морському коносаменті №UAOSS157 міститься штамп ПМК (під митним контролем) Південної митниці із зазначенням дати 08.01.2015 року, що свідчить про прибуття товару на територію України 08.01.2015 року. Аналогічно на коносаменті №CNCP051188 міститься штамп ПМК (під митним контролем) Південної митниці із зазначенням дати 14.01.2015 р.
«Договор №14ZGCH1106 від 06.11.2014 был заключен между Цедентом (ПАО завод «Павлоградхиммаш») и продавцом (Honkong Baosteel Trade Co., Limited), именуемое в дальнейшем Товарный договор. В соответствии с товарным договором, цедент совершил предоплату за товар согласно товарному договору. Продавец, в свою очередь, обязался передать Цеденту товар, указанный в спецификациях товарного договора, но не исполнил данного обязательства. В силу товарного договора, продавец в долгу перед Цедентом. Согласно данному договору, Цедент передает право требования долга Продавца Цессионарию (Worldwide Business-Link Ltd). Цессионарий обязуется вернуть Цеденту предоплату на сумму 106250,00 долларов США в срок не позднее 31.03.2015 р. посредством совершения перевода средств на банковский счет Цедента.».
12 березня 2015 року на рахунок № НОМЕР_1 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшли кошти у сумі 106234,00 дол. США (2289760,06 грн. по курсу НБУ).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 2 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - так само; Закон втратив чинність з 07.02.2019) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) (частина 1 статті 4 цього Закону).
Також, у період спірних правовідносин діяли Постанови Національного Банку України від 20.08.2014 № 515, 20.11.2014 № 734, 01.12.2014 № 758, відповідно до яких розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
Таким чином, податковий орган дійшов висновку, що має місце прострочення надходження товару на 10 днів та нарахував пеню за період з 30.12.2014 р. по 08.01.2015 р. (0,3% за день). Тобто, кількість днів прострочення обраховано, виходячи з того, що день, коли відбулось надходження товару, тобто 08.01.2015 р., також є днем прострочення.
Нараховуючи суму пені у розмірі 836,05 грн., податковий орган, як вбачається з розрахунку пені (додаток до ппр), нарахував за платіжним дорученням від 13.10.2014 р. на суму 130000 дол. США (1683874,60 грн.). За цією операцією податковий орган визначив граничний термін надходження товарів 11.01.2015 р.; дата виконаних робіт 14.01.2015 р.
Таким чином, податковий орган дійшов висновку, що має місце прострочення надходження товару на 3 дні та нарахував пеню за період з 12.01.2015 р. по 14.01.2015 р. (0,3% за день). Тобто, кількість днів прострочення обраховано, виходячи з того, що день, коли відбулось надходження товару, тобто 14.01.2015 р., також є днем прострочення.
З цього приводу суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 07.03.2023 р. у цій справі суд вказав, що день фактичної поставки імпортного товару, коли відбувся фактичний перетин імпортованим товаром митного кордону України, не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.
Отже, за вказаними операціями визначені податковим органом дати надходження товарів, а саме 08.01.2015 р. та 14.01.2015 р. не повинні включатись до обрахунку пені, як дні прострочення.
Також, як вбачається з акта перевірки, висновки податкового органу про те, що за платіжним дорученням від 30.09.2014 р. датою виконаних робіт є саме 08.01.2015 р., а за платіжним дорученням від 13.10.2014 р. - саме 14.01.2015 р. ґрунтуються на тому, що на морському коносаменті № UAOSS157 міститься штамп митного органу «під митним контролем» із зазначенням дати 08.01.2015 р., а на морському коносаменті № CNCP051188 14.01.2015 р.
З цього приводу Верховний Суд у цій справі зауважив, що імпортна операція у розумінні статті 2 Закону №185/94-ВР передбачає здійснення суб`єктом господарювання імпорту. Моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону №185/94-ВР є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України. Митне ж оформлення товарів як наступна подія після перетину митного кордону має інше правове значення.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 №21-136а11 та від 16.01.2012 №21-412а11.
Велика Палата Верховного Суду відступу від цього висновку не робила, а відтак, в силу норм частини п`ятої статті 242, підпункту 1 пункту 8 розділу VII КАС України цей висновок повинен враховуватися при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.
Отже, дати поставки товарів 08.01.2015 р. та 14.01.2015 р. податковим органом визначені неправильно.
Крім того, суд звертає увагу, що податковий орган в акті перевірки не встановлював на підставі первинних документів фактичні обставини в частині операції за платіжним дорученням від 13.10.2014 р.
Таким чином, податковий орган дійшов висновку, що має місце прострочення надходження товару на 2 дні та нарахував пеню за період з 30.12.2014 р. по 08.01.2015 р. (0,3% за день).
Проте, пеня за два дні із суми 431533,34 грн., виходячи з 0,3% за день має становити 2589,20 грн., в той час коли фактично нараховано 3154,89 грн.
Отже, пеню у сумі 3154,89 грн. за платіжним дорученням від 08.10.2014 р. податковий орган нарахував помилково.
Нараховуючи суму пені у розмірі 265423,11 грн., податковий орган виходив з того, що у зв`язку з неможливістю постачальником виконати умови контракту від 06.11.2014 №14ZGCH1106 щодо поставки товару імпортна операція у межах цього контракту була завершена шляхом повернення попередньої оплати за товар на рахунок товариства 13.03.2015. Тому, на думку податкового органу, товариство прострочило строки розрахунків при здійсненні зовнішньоекономічних операцій на 36 днів.
Позивач, не погоджуючись з правильністю розрахунку суми пені, зазначав, що до її розрахунку включено період, коли грошові кошти (авансовий платіж), попередньо перераховані у межах контракту від 06.11.2014 №14ZGCH1106 нерезиденту, були повернуті на розподільчий рахунок товариства - 11.03.2015, натомість контролюючий орган зазначає дату зарахування коштів на розрахунковий рахунок - 13.03.2015.
Перевіряючи вказані доводи позивача, суд враховує вказівки Верховного Суду у цій справі, який зазначив, що незважаючи на те, що в умовах обов`язкового продажу іноземної валюти відповідно до законодавства клієнт не має можливості використовувати кошти з розподільчого рахунку, ці кошти належать клієнту, а операції по надходженню іноземної валюти на розподільчий рахунок відповідно до вимог П (С) БО 21 підлягають обліку на субрахунку 316 "Спеціальні рахунки в іноземній валюті", передбаченого Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291.
Крім того, Верховний Суд у цій справі нагадав, що Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (зокрема, але не виключно, постанова від 14.08.2018 у справі №808/502/17, від 18.10.2019 у справі №810/3506/16, від 02.04.2019 у справі №815/342/16) звертав увагу на те, що датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок резидента. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанції зробили помилковий висновок, що датою виконання вимог статті 2 №185/94-ВР щодо завершення імпортних операцій є дата зарахування повернутих коштів на поточні рахунки позивача в уповноваженому банку.
Як встановлено, податковий орган помилково виходив з того, що кошти в межах контракту від 06.11.2014 №14ZGCH1106 були повернуті на рахунок товариства 13.03.2015, коли вони надійшли на власний рахунок, а не 12.03.2015, коли вони надійшли на розподільчий рахунок. При цьому, податковий орган помилково включив в обрахунок санкцій день надходження коштів.
Відтак, суд враховуючи наведені висновки, зазначає, що нарахування податковим органом пені за період з 06.02.2015 по 13.03.2015 відбулось із порушенням законодавства.
Адміністративний позов обґрунтовано також тим, що вартість несвоєчасно поставленого товару в іноземній валюті відповідач перерахував у національну валюту за курсом без будь-яких розрахунків щодо цього, що унеможливлює перевірити правильність здійсненого перерахунку.
Проте, як свідчать дані додатку до ппр, розрахунок пені курс здійснено за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості, що узгоджується з частина 1 статті 4 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Верховний Суд у цій справі дійшов висновку, що суди обґрунтовано констатували доведеність складу валютного правопорушення, передбаченого статтею 2 Закону №185/94-ВР. Разом із тим, висновок судів попередніх інстанцій про притягнення позивача до відповідальності, що визначена Законом №185/94-ВР, шляхом стягнення пені у сумі 285895,00 грн., не можна визнати таким, що зроблений за правильного встановлення обставин у справі.
Враховуючи це суд бере до уваги, що, як зазначалось, дати поставки товарів 08.01.2015 р. та 14.01.2015 р. податковим органом визначені неправильно, оскільки вони визначались за датою митного оформлення, а не за датою фактичного перетину митного кордону. При цьому, з акта перевірки вбачається, що податковий орган не встановлював на підставі первинних документів фактичні обставини в частині дати перетину товаром митного кордону.
Таким чином, застосування санкцій у спірних правовідносинах відбулось неправомірно, не у порядку, встановленому законом, без урахування усіх обставин та необґрунтовано.
Відтак, у суді відсутні підстави для самостійного встановлення цієї обставини з метою самостійного обрахунку іншої, належної суми пені, оскільки застосування санкцій у спірних правовідносинах є прерогативою контролюючого органу, дії якого перевіряє суд на предмет їх правомірності.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4288,43 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача
Керуючись 242-246, 250 КАС України суд
Позов Приватного акціонерного товариства Завод «ПАВЛОГРАДХІММАШ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західно-Донбаської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області від 04.09.2015 р. №000012.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення складено 09.01.2024 р.

Суддя А.В. Савченко