Справа № 500/6580/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6580/23

09 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі, відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач-2), в якому просить визнати протиправним рішення Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 30.06.2023 року №61, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити з 23.06.2023 року ОСОБА_1 , пенсію по інвалідності, відповідно до ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наявність у позивачки достатньої кількості страхового стажу для призначення їй пенсії по інвалідності за ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", підтверджується належними та достатніми доказами. Просить врахувати, що відповідач-1 послався на розбіжності в імені, не прийнявши до уваги інші надані позивачкою документи, що безсумнівно підтверджують наявність у неї страхового стажу. Таким чином, вважає, що відповідач-1 переклав на позивачку тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у документах, що підтверджують її страховий стаж. Просить врахувати, що невідповідність зазначеного ім`я " ОСОБА_2 " паспортним даним позивачки " ОСОБА_3 " не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення актових записів та/чи трудових книжок (вина позивача відсутня). Відтак, вважаючи відмову відповідача-1 протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугує підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 17.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзивів на позовну заяву.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що за доданими документами позивачки до заяви на призначення пенсії до страхового стажу не зараховано: період роботи згідно з трудовою книжкою від 28.10.1981 НОМЕР_1 , період роботи згідно з трудовою книжкою від 10.03.1996 НОМЕР_2 , період навчання згідно диплому НОМЕР_3 , свідоцтва про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки зазначене ім`я ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним позивачки ОСОБА_3 . Вважає, що відповідно до пункту 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігається з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. На думку представника відповідача -2, право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону позивачка не має, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подав до суду відзив, якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що за результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано періоди згідно трудових книжок серії НОМЕР_4 від 28.10.1981 та НОМЕР_2 від 10.03.1996, диплому НОМЕР_3 , свідоцтва про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , та індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки зазначене ім`я ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним заявниці ОСОБА_3 . Зазначив, що за змістом пункту 6 частини 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Тобто, на думку представника відповідача-1, звернення до суду зі встановленням факту що має юридичне значення, а не з адміністративним позовом, нівелювало питання зарахування вищезазначеного стажу.

Судом встановлено, що 23.06.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності дану заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №61 від 30.06.2023. З даного рішення слідує, що страховий стаж особи становить 3 роки; за результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано періоди згідно трудових книжок серії НОМЕР_4 від 28.10.1981 та НОМЕР_2 від 10.03.1996, диплому НОМЕР_3 , свідоцтва про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , та індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки зазначене ім`я ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним заявниці ОСОБА_3 .

Про вказане рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивача листом №1900-0215-5/28093 від 30.06.2023.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Згідно з ч.1 статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до змісту ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 30 (ч.1, ч.2) Закону № 1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

За приписами ч.1 ст. 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, серед іншого, для осіб з інвалідністю II та III груп - від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до пункту 8 Порядку №637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до пункту 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії по інвалідності, відповідач покликається на те, що за результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано періоди згідно трудових книжок серії НОМЕР_4 від 28.10.1981 та НОМЕР_2 від 10.03.1996, диплому НОМЕР_3 , свідоцтва про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , та індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки зазначене ім`я ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним заявниці ОСОБА_3 .

Відтак, суд вважає, що відповідачем - 1 не ставиться під сумнів зміст вказаних документів при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії по інвалідності, а лише покликається на наявність формальних підстав.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Суд вважає, що допущена описка в написані ім`я позивача, через співзвучність та спорідненість імен в українській мові " ОСОБА_3 " та " ОСОБА_2 " (є фонетичними варіантами одного і того ж імені), не може нівелювати право позивачки на зарахування періодів її трудової діяльності, навчання та догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та позбавляти права на належне пенсійне забезпечення.

Відтак, на думку суду, дії відповідача щодо не зарахування стажу лише через невідповідність особистих даних заявника, що не відповідає його паспортним даним, є протиправними,

Слід зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Разом з тим, на думку суду, у спірному випадку відповідач-1 не перевірив записи у трудовій книжці НОМЕР_4 від 28.10.1981, виданої на ім`я ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище позивача), трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 від 10.03.1996, виданої на ім`я ОСОБА_1 , а також відомості з диплому НОМЕР_3 , свідоцтва про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , та індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на предмет наявності підстав для зарахування до страхового позивача.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином, відповідач-1 не позбавлений права, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.

Оскільки доводи відповідача - 1 при прийнятті рішення про призначення позивачу пенсії по інвалідності зводяться до формальних підстав, суд вважає, що спірне у даній справі рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності не відповідає вимогам чинного законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає, що відповідача слід зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії по інвалідності від 23.06.2023, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням висновків суду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 30.06.2023 за №61 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності згідно ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності від 23.06.2023, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 09 січня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження:вул. Соборна 7А, м.Кропивницький, Кіровоградська область,25009 ),

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.