Справа № 600/5960/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/5960/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.08.2023 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 15.02.2022, виходячи з вислуги років 27 років 09 місяців 20 днів.

Позов обґрунтовано тим, що пенсійний орган протиправно не призначив позивачу пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з відсутністю у позивача 25 років вислуги у календарному обчисленні на день звільнення та перебуванням на військовій службі. Позивач зазначає, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у справі №600/4224/22-а визнано протиправною відмову Адміністрації Державної прикордонної служби України в оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно Закону №2262-ХІІ та зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. А відтак, вважає, що відповідачем неправомірно не застосовано вислугу років позивача у пільговому обчисленні, яка, на йому думку, має враховуватися при призначенні пенсії згідно пункту а частини першої статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області усі документи, що стосуються спірних правовідносин у цій справі.

Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області, заперечуючи проти позовних вимог, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що обчислення вислуги років та визначення складових грошового забезпечення для призначення чи перерахунку пенсії залишилось у компетенції органів силових міністерства (відомств), де особа проходила службу. Згідно з поданням по призначення пенсії на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року по справі №600/4224/22-а, від 24 липня 2023 року №11/ПВ-11727/СУД календарна вислуга років, що визначає право на пенсію. станом на 14.02.2022 (дата звільнення) складає 17 років 11 місяців 19 днів. З огляду на те, що позивач з початком війни проходить військову службу в прикордонних військах України та на дату звільнення зі служби календарна вислуга років позивача менша за необхідну для набуття права на пенсію за вислугу років на вищезгаданих умовах, Головним управлінням правомірно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років у зв?язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років, яка має дорівнювати 25 календарні роки або більше. Таким чином, враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 14.01.2022 № 11-ос позивач звільнений з військової служби в запас за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14.02.2021 № 41-ос вислуга років військової служби ОСОБА_1 станом на 14 лютого 2022 року становить в календарному обчисленні 17 років 11 місяці 19 днів, пільгова вислуга років - 09 років 10 місяць 01 день, що разом становить загальну вислугу військової служби 27 років 09 місяців 20 днів. Таким чином, представник позивача вважає, що враховуючи наявність необхідної вислуги років, позивач набув право на пенсію з часу звільнення з військової служби відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 14.01.2022 № 11-ос. Також представник позивача зауважує, що, хоч у подальшому, наказом начальника Західного регіонального управління від 11.03.2022 № 88-ОС ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, такий призов під час мобілізації на особливий період не впливає на право позивача на призначення пенсії, яке він набув з моменту первинного звільнення з військової служби 15.02.2022 відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 14.01.2022 № 11-ос.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року витребувано у військової частини НОМЕР_2 інформацію (належним чином засвідчені письмові докази) щодо проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової служби у військової частини НОМЕР_2 по березень 2022 року; витребувано у військової частини НОМЕР_3 інформацію (належним чином засвідчені письмові докази) щодо проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової служби у військовій частині НОМЕР_3 з березня 2022 року.

У встановлений судом строк вимоги ухвали суду від 12 грудня 2023 року виконано.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14 січня 2022 року №11-ОС штаб-сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. А відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2022 року №41-ОС штаб-сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 14 лютого 2022 року. Вислуга років з розрахунком на 14 лютого 2022 року складає: у календарному обчисленні становить -17 років 11 місяців 19 днів; у пільговому обчисленні - 09 років 10 місяців 01 день.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у справі №600/4224/22-а визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити і направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області документи, необхідні для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

На виконання вказаного рішення Адміністрація Державної прикордонної служби України підготувала та направила Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подання про призначення пенсії №11/ПВ-11727/СУД від 24 липня 2023 року.

Згідно названого подання календарна вислуга років ОСОБА_1 станом на 14 лютого 2022 року складає 17 років 11 місяців 19 днів. Вислуга років у пільговому обчисленні станом на 14 лютого 2022 року складає 27 років 09 місяців 20 днів.

Представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача щодо надання інформації про результати розгляду поданих матеріалів.

Розпорядженням Відділу з питань призначення та перерахунків пенсії військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08 серпня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

В мотивування відмови відповідач у розпорядженні зазначив, що у системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб відображенні доходи ОСОБА_1 з березня 2022 року по даний час. Страхувальником по березень 2022 року є військова частина НОМЕР_2 , з квітня 2022 року - військова частина НОМЕР_3 . Відповідно до п. «а» статті 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається за наявності календарної вислуги 25 років і більше, якщо особа звільнена зі служби після 1 жовтня 2020 року.

Листом №2400-1703-8/32742 від 10 серпня 2023 року представника позивача повідомлено про прийняте рішення.

Згідно довідки №12/1520 від 14 грудня 2023 року, наданої військової частиною НОМЕР_2 на виконання вимог ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року, штаб-сержант ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України: за контрактом - з 12 липня 2005 року по 30 жовтня 2017 року, з 14 листопада 2018 року по 14 лютого 2022 року; за призовом під час мобілізації, на особливий період - з 26 лютого 2022 року по 14 березня 2022 року.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №87-ос від 15.03.2022 року штаб-сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу загону та на всі види забезпечення.

Вважаючи відмову у призначені пенсії за вислугу років протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 1 Закону №2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно пункту «б» статті 1-2 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Стаття 2 Закону №2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що пенсія за вислугу років згідно Закону №2262-XII призначається особам лише у тому разі, якщо вони звільнені зі служби.

Аналогічний висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2023 року у справі №600/2632/22-а.

Оскільки згідно встановлених судом обставин цієї справи позивач станом на час подання про призначення пенсії №11/ПВ-11727/СУД від 24 липня 2023 року та станом на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 08 серпня 2023 року проходив військову службу із встановленням йому виплати грошового забезпечення, то суд приходить до висновку про правомірність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII. Таке рішення пенсійного органу узгоджується з наведеними вище положеннями Закону №2262-XII.

Отже, оскаржуване позивачем розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.08.2023 року є законним та скасуванню не підлягає.

Щодо доводів, наведених в обґрунтування заявлених вимог, то суд зауважує, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у справі №600/4224/22-а виконано та фактично вичерпало свою дію після підготовки та направлення Адміністрацією ДПС України до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років. Водночас вказане судове рішення не містить вимог зобов`язального характеру щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 для Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Стосовно доводів позову з посиланням на низку судових рішень Верховного Суду у цій категорії справи та з огляду на спірну позицію сторін щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років при вирішенні питання призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII, то суд зазначає наступне.

Так, посилаючись на приписи статті 12 Закону №2262-XII, відповідач вважає, що підставою для призначення пенсії за вислугу років в даному випадку є 25 років і більше саме календарної вислуги.

Позивач же у позовній заяві посилається на постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 року по справі №805/3923/18-а, у якій колегія суддів дійшла висновку, що Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

В зазначеній постанові колегія суддів суду касаційної інстанції також дійшла висновку про необґрунтованість висновків про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Приймаючи висновок, викладений у постанові від 03.03.2021 року по справі №805/3923/18-а, Верховний Суд виходив з того, що редакція пункту 3 Постанови 383 чинна на момент розгляду справи №805/3923/18-а на відміну від статті 12 Закону №2262-XII передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки абзац 1 пункту 3 Постанови №393 до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №119 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. 393" встановлював, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах […] час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів […], тож суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано приписи підзаконного нормативно-правового акту.

Втім, суд зауважує, що після прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393», і стаття 12 Закону №2262-XII, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Відтак, виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови №393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Тобто, Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» усунуто розбіжності між Законом №2262-XII та Постановою №393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.

Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 року по справі №805/3923/18-а, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні, а тому не можуть бути враховані при розгляді цієї справи, оскільки втратили свою актуальність для цього спору.

Отже, згідно законодавства, чинного на час виникнення спірних відносин у цій справі (тобто на час прийняття відповідачем оскаржуваного розпорядження від 08 серпня 2023 року) необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.

Судом встановлено, що згідно подання про призначення пенсії №11/ПВ-11727/СУД від 24 липня 2023 року, поданого Адміністрацією ДПС України для розгляду пенсійним органом, календарна вислуга років ОСОБА_1 складає 17 років 11 місяців 19 днів, вислуга років у пільговому обчисленні складає 27 років 09 місяців 20 днів.

Відтак, оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII на підставі указаного вище подання Адміністрації ДПС України.

На переконання суду, відповідач у спірних відносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Вказане судом узгоджується та відповідає позиції Верховного Суду в подібних правовідносинах, що вбачається з постанов Верховного Суду від 14 листопада 2023 року у справі 600/3836/22-а, від 18 жовтня 2023 року у справі №360/17/23, від 15 вересня 2023 року у справі №380/10714/22, від 07 вересня 2023 року у справі №560/9478/22 та ін.

Таким чином, даний позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість заявлених вимог. Натомість відповідач довів правомірність оскаржуваного рішення, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 10 січня 2024 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ); відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, Площа Центральна, 3, ).

Суддя О.П. Лелюк