Справа № 160/19279/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Храмцова Є.В.
від позивача: Охримович Л.С., адвокат;
від відповідача: Борисенко А.О., представник;
від третьої особи: Гетьманенко О.П., представник,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Охримович Лілія Сергіївна, до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Охримович Лілія Сергіївна, до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 458 о/с від 14.07.2023 в частині переведення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 4 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 4 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення, яке є різницею за час виконання роботи на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькі області з 14 липня 2022 року по день фактичного поновлення на посаді;
- судове рішення в частині поновлення на посаді та грошове забезпечення, яке є різницею у межах суми стягнення за місяць - допустити до негайного виконання, відповідно до ст. 371 КАС України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач до 17.07.2023 проходив службу в органах поліції у званні старшого лейтенанта поліції та обіймав посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області. 17.07.2023 начальником Головного управління Національної поліції в Донецькій області був виданий наказ №298 о/с, яким, відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», призначено до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, зокрема, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який прибув із Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Бахмутського районного відділу поліції з 17 липня 2023 року. Підставою для видачі цього наказу став, у тому числі наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 №458 о/с. Так, наказ №458 о/с «По особовому складу» був виданий 14.07.2023 начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Цим наказом, відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з 17 липня 2023 року, з-поміж інших, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , звільнивши з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції. Позивач не погоджується з цим наказом, уважає його протиправним з огляду на те, що переведення, звільнення позивача з передньої посади та призначення на посаду в іншу місцевість здійснено відповідачем з порушенням норм трудового законодавства, оскільки позивач не надав згоду на переведення на роботу в іншу місцевість. Крім цього, на повному утриманні позивача перебуває донька від першого шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина, з якою позивач проживає без укладення шлюбу та її малолітній син, пасинок позивача та бабуся позивача. Однак, всі ці обставини відповідачем не з`ясовувались, сам позивач не був попереджений про можливе переведення, та цей факт йому став відомий вже після звільнення та переведення. У цьому випадку, позивача перевели без його згоди, на посаду за якої безпосередніх обов`язків позивач не виконує, до кола його обов`язків входить лише добове перебування на блокпостах Бахмутського району Донецької області, тобто жодної необхідності в його попередній посаді об`єктивно не існує, безпосередні обов`язки він не виконує, тому його переведення не викликано інтересами служби. До того ж, беручи до уваги, Законом №580-VІІІ не врегульовано питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нижчу посаду в іншій місцевості, у цій частині до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення трудового законодавства. Так, статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в іншу місцевість, можливо виключно за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. У спірних правовідносинах позивач жодної згоди на переміщення не надавав, до того ж саме переміщення здійснено на нижчу посаду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвалою суду від 07.08.2023 справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 28.08.2023 на 10:00 год.
28.08.2023 у судове засідання з`явився представник відповідача Борисенко А.О. Позивач та його представник у судове засідання не прибули. 28.08.2023 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи 28.08.2023 було подано до суду і представником відповідача.
Підготовче судове засідання було відкладено на 13.09.2023 на 13:00 год.
11.09.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов лист Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.07.2023 № 1743/01/12-2023 щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в їх розпорядження у кількості, що дозволить зменшити загальний некомплект органу поліції. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 № 458 о/с (зі змінами внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023 №463 о/с) відповідно до частини 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» позивача переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, звільнивши його з займаної посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції. При цьому, позивачем наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 17.07.2023 №463 о/с не оскаржується. У подальшому, наказом ГУНП в Донецькій області від 17.07.2023 №298 о/с, що є похідним у процедурі переведення від наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 14.07.2023 № 458 о/с (зі змінами, внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023 № 463 о/с), відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» позивача на підставі його рапорту від 17.07.2023 та подання від 17.07.2023 призначено на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області. Таким чином, підставами для переведення позивача з ГУНП в Дніпропетровській області до ГУНП в Донецькій області та видання відповідних наказів, у тому числі того, який оскаржується у цій справі, є доповідна записка від 14 липня 2023 року № 20/2821, лист ГУНП в Донецькій області від 12 липня 2023 року №1743/01/12-2023, рапорт позивача від 17.07.2023 та подання про призначення на посаду від 17.07.2023. Таким чином, предметом розгляду в цій справі є позовні вимоги поліцейського, якого за ініціативою керівників органів поліції, для більш ефективної служби, в інтересах служби в поліції під час дії воєнного стану, переміщено у порядку переведення на рівнозначну посаду до іншого органу поліції в іншій місцевості без його згоди про поновлення на посаді, яку він обіймав до спірного переміщення. При цьому, таке переміщення відбулось на підставі положень Закону України від 02.07.2015 №580-VІІІ в редакції Закону №2123-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності 01.05.2022. Відповідач указує, що таке переміщення поліцейського з ініціативи начальників має легітимну мету та пов`язано з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби, що відповідає меті спеціального інституту переміщення поліцейських, прямо закріпленого у спеціальному законі, тому наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 14.07.2023 № 458 о/с (зі змінами, унесеними наказом від 17.07.2023 № 463 о/с), в частині переведення позивача для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області є законним та таким, що не суперечить Конституції України і законам України, та з урахуванням військового стану в країні відповідає суспільним інтересам та іншим загально-правовим засадам.
У судове засідання, призначене на 13.09.2023, прибув представник відповідача Борисенко А.О. Позивач та його представник у судове засідання не прибули. 12.09.2023 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Підготовче судове засідання було відкладено на 04.10.2023 на 13:00 год.
15.09.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що наказ від 17.07.2023 №463 о/с, яким були внесені зміни до оскаржуваного у цій справі наказу, позивач не отримував, позивачу не відомий зміст цього наказу, тому доводи відповідача про те, що позивач цей наказ не оскаржує, є необгрунтованими. Позивач зауважує, що згідно з нормами трудового законодавства, переміщення працівника на іншу посаду допускається лише за його згодою. Позивач зазначає, що рапорт від 17.07.2023 про надання згоди на переведення до ГУНП в Донецькій області позивач направив засобами поштового зв`язку лише 19.07.2023.
04.10.2023 підготовче судове засідання відбулось за участю позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Охримович Л.С. та представника відповідача Борисенка А.О.
У цьому судовому засіданні, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд задовольнив клопотання представника позивача та приєднав до матеріалів справи роздруківку карти бойових дій.
Крім цього, у судовому засіданні 04.10.2023 суд розглянув заяву відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, яка надійшла до суду 11.09.2023.
Ухвалою від 04.10.2023 суд відмовив у задоволенні заяви Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву; продовжив Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області строк на подачу відзиву на позовну заяву.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 04.10.2023, суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче судове засідання на 25.10.2023 на 13:00 год.
23.10.2023 через систему «Електронний суд» від Головного управління Національної поліції в Донецькій області надійшли пояснення третьої особи, в яких зазначено, що переведення позивача в інтересах служби у порядку статті 65 Закону№ 580-VIII здійснено на підставі 1) ініціативного листа керівника органу поліції - ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 № 1743/01/12-2023, 2) рішення керівника поліції - ГУНП в Дніпропетровській області до доповідної записки від 14.07.2023 №20/2821 та 3) рапорту позивача та подання про призначення його на посаду в ГУНП в Донецькій області, що повністю відповідає правовій процедурі, встановленій статтями 60, 65 Закону № 580-VIII (в редакції, що діє з 01.05.2022) та Порядком № 1235. Крім того, позивач проходить службу в поліції, є поліцейським, тобто особою, наділеною в силу приписів Закону № 580-VIII певним колом обов`язків. Він у встановленому порядку склав Присягу, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському народові, тобто свідомо взяв на себе обов`язок безперервно бути готовим стати на захист прав і свобод людини на всій території України. Призначення позивача на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області було зумовлене необхідністю забезпечити ефективне та безперервне надання поліцейських послуг під час дії воєнного стану на території Донецької області. Таким чином, переведення позивача слугувало не тільки цілям, поставленим керівництвом держави перед Національною поліцією України, не тільки необхідністю виконання завдань поліції, передбачених Законом № 580-VIII, а й мало на меті забезпечення дотримання прав і свобод людей, гарантованих їм Конституцією України, отже не може бути визнаним неефективним, або таким, що не відповідає інтересам служби. Третя особа вказує, що, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, винесених раніше. У спірних правовідносинах переміщення поліцейського відбулось за ініціативою прямих керівників або керівників інших органів поліції, які порушили питання про переміщення, тому таке переміщення не вимагає згоди поліцейського при переміщенні в іншу місцевість. Отже, посилання позивача на загальні положення КЗпП України є безпідставним, оскільки спірні правовідносини у повному обсязі чітко врегульовані нормами спеціального законодавства, яким є Закон № 580-VIII. За таких обставин, спірний наказ стосовно позивача винесено уповноваженим керівником відповідно до норм статті 65 Закону № 580-VIII та не суперечать чинним нормам законодавства, посилання позивача на норми КЗпП України є неприйнятними, а правові висновки Верховного Суду, на які посилається позивач, не можуть бути застосовані у цих правовідносинах через те, що вони були зроблені без урахування змін, внесених в Закон № 580-VIII. З огляду на викладене, третя особа вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
25.10.2023 розгляд справи не відбувся через перебування судді Кучугурної Н.В. на лікарняному.
У період з 06.11.2023 по 10.11.2023 суддя Кучугурна Н.В. перебувала у відпустці.
Про наступне судове засідання (13.11.2023 о 10:00 год.) учасники справи були повідомлені повістками про виклик.
13.11.2023 у судове засідання прибули позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Охримович Л.С., представник відповідача Борисенко А.О. і представники третьої особи Гетьманенко О.П. та Цешинська А.Р.
Ухвалою, занесеною протоколу судового засідання від 13.11.2023, суд закрив підготовче провадження і призначив розгляд справи по суті на 29.11.2023 на 11:00 год.
29.11.2023 у судове засідання з`явились представник відповідача Борисенко А.О. і представник третьої особи Гетьманенко О.П. позивач та його представник у судове засідання не з`явились. 28.11.2023 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду.
Розгляд справи був відкладений на 13.12.2023 на 11:00 год.
13.12.2023 у судове засідання прибули позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Охримович Л.С., представник відповідача Борисенко А.О. і представник третьої особи Гетьманенко О.П.
У судовому засіданні була оголошена перерва до 13:00 год. 25.12.2023.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і наполягали на їх задоволенні. Представники відповідача та третьої особи просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовної заяви.
У судовому засіданні 25.12.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.
Відповідно до ч.3 ст.243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Таким чином, останній день складення повного тексту рішення припадає на 04.01.2024.
З 01.01.2024 по 08.01.2024 суддя Кучугурна Н.В. перебувала у щорічній відпустці, у зв`язку з чим, повний текст рішення складено і підписано 09.01.2024 перший робочий день після виходу судді з відпустки.
Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 (позивач) до 17.07.2023 проходив службу в органах поліції у званні старшого лейтенанта поліції та обіймав посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
17.07.2023 начальником Головного управління Національної поліції в Донецькій області був виданий наказ №298 о/с, яким, відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», призначено до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, зокрема, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який прибув із Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Бахмутського районного відділу поліції з 17 липня 2023 року.
Підставою для видачі цього наказу став, у тому числі наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 №458 о/с.
Так, наказ №458 о/с «По особовому складу» був виданий 14.07.2023 начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Цим наказом, відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з 17 липня 2023 року, з-поміж інших, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , звільнивши з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції.
Позивач не погоджується з цим наказом, уважає його протиправним, тому і звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з вимогами статті 17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджуються Міністерством внутрішніх справ України.
Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до ч.ч. 1, 3-5 ст. 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.
Відповідно до ст. 60 Закону №580-VIII, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Вказана стаття в редакції Закону № 2123-IX від 15.03.2022, згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього.
Згідно з приписами частини першої статті 65 Закону №580-VIII, переміщення поліцейських здійснюється:
1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;
2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;
3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;
4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.
Частиною другою статті 65 Закону № 580-VIII визначено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини сьомої статті 65 Закону № 580-VIII, переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Згідно з приписами частини восьмої статті 65 Закону № 580-VIII, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Частину восьму статті 65 доповнено абзацом другим згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022, дія якого встановлена аналогічно прикінцевими та перехідними положеннями вказаного Закону, про що вже зазначалось вище.
Частинами 9-11 вказаної статті визначено, що переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.
Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення.
Для забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).
Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1235, підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.
За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1235, підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №1235, перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 1235, у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.
Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.
Як установив суд, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 № 458 о/с «По особовому складу», відповідно до частин 1, 7 та 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», позивача переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області зі звільненням з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №4 Криворізького районного управління поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023 № 298 о/с, відповідно до частин 1, 7 та 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», позивача призначено до Головного управління Національної поліції в Донецькій області на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бахмутського районного відділу поліції.
Таким чином, з урахуванням приписів абз. 2 ч. 8, 9 статті 65 Закону №580-VIII, переведення позивача здійснено на підставі виданого керівником ГУНП в Дніпропетровській області (до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади позивача) наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції, на підставі чого наказом керівника ГУНП в Донецькій області позивача призначено на посаду в органі поліції, до якого його переміщено. Викладене свідчить про дотримання порядку переміщення в частині видання відповідних наказів.
При цьому, в судовому засіданні позивачем та його представником було підтверджено те, що про оскаржуваний у цій справі наказ від 14.07.2023 №458 о/с позивачу було повідомлено 15.07.2023 через листування у меседжері «Whatsapp».
Щодо доводів позивача про відсутність його згоди на таке переведення, суд зазначає про таке.
Так, пунктом 2 частини 1 статті 65 Закону №580-VIII, законодавець серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує згоду поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.
Разом з цим, така підстава як «для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби», як у цьому спорі, такої згоди не потребує.
Отже, переміщення за підставою - «для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби» є насамперед рішенням певних органів (керівника суб`єкта призначення), прийняття яких не залежать від волі поліцейського.
При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.
Слід зазначити, що у підпункті «б» пункту 42 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення), закріплено аналогічне правило про те, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу на рівнозначні посади провадиться у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.
У вказаному пункті Положення йдеться також про те, що рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників.
Таким чином, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.
Як зазначалось судом, згідно зі ст. 60 Закону №580-VIII, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Абзацом 2 частини восьмої статті 65 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Вказані норми діють зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» №2123-IX від 15.03.2022, а згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону вони діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього.
Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Водночас частиною першою статті 32 КЗпП України установлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Однак відсутність у Законі №580-VIII та Положенні норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не на неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин, відповідно до норм трудового законодавства.
Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 № 620/3663/19.
Таким чином, норми ст. 32 КЗпП України не підлягають застосуванню до правовідносин щодо переведення поліцейських, з огляду на те, що до них підлягає застосуванню спеціальне законодавство, а саме Закон №580-VIII.
Так, суд установив, що до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов лист Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.07.2023 № 1743/01/12-2023, у якому зазначено, що у період воєнного стану в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області виник некомплект вакантних посад поліцейських, який складає 1475 одиниць (32,7%), зокрема в підрозділах превентивної діяльності 422 одиниці (35,7 %), слідства - 186 одиниць (28,8%) та кримінальної поліції - 254 одиниці (23,7%), цим самим збільшуючи навантаження на поліцейських майже на третину, що дається в знаки при забезпеченні виконання ними своїх службових обов`язків. З початку контрнаступальних дій сил оборони України, поступово звільняється тимчасово окупована територія Донецької області, а тому з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету і територіальної цілісності України виникає нагальна потреба в додатковому залучені поліцейських для виконання відповідних завдань та комплектуванні вакантних посад, у зв`язку з чим Головне управління Національної поліції в Донецькій області просило розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в їх розпорядження у кількості, що дозволить зменшити зазначений вище загальний некомплект органу поліції хоча б на 5 %.
Тобто, підставою переведення позивача на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бахмутського районного відділу поліції є необхідність забезпечити ефективне та безперервне виконання поліцейськими завдань під час дії воєнного стану на території Донецької області.
Отже, згода поліцейського на таке переведення не потрібна, з огляду на що, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що рапорт про згоду із запропонованою посадою в ГУНП в Донецькій області, датований 17.07.2023 був направлений позивачем засобами «Нової пошти» 19.07.2023, тобто після прийняття наказу від 17.07.2023 №298 о/с про призначення позивача на посаду до ГУНП в Донецькій області.
Щодо рівнозначності посад суд зазначає, що згідно з затвердженим наказом Національної поліції України Переліком посад поліцейських і відповідних їм граничних спеціальних звань (наказ НПУ від 04.12.2015 №142 зі змінами), граничним спеціальним званням за посадою оперуповноважений, на яку було призначено позивача в ГУНП в Донецькій області, є старший лейтенант поліції, у званні якого і проходить службу позивач.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ відповідача прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.
Беручи до уваги те, що позовні вимоги в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення є похідними від позовних вимог про визнання спірного наказу протиправним, у їх задоволенні також слід відмовити.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі є такими, що задоволенню не підлягають.
Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, 20-А, м. Дніпро, 49101, ).

Третя особа: Головне управління Національної поліції в Донецькій області (вул. Мандрика, 7, м. Покровськ, Донецька область, 85302, ).

Повний текст рішення складено 09.01.2024.

Суддя Н.В. Кучугурна