Справа № 520/17409/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 р. Справа № 520/17409/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 08.09.23 по справі № 520/17409/23

за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за участю третьої особи Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради

про зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг пов`язаних із зберігання утильсировини,

ВСТАНОВИВ

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі - ГУ Держпродспоживслужбі в Харківській області, позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( далі ФОП ОСОБА_1 , відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Адміністрація Холодногірського району Харківської міської ради, в якому просив суд повністю зупинити виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, пов`язаних із зберіганням утильсировини фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на складі тимчасового зберігання утильсировини у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 з порушенням вимог абзацу 1 пункту 5.5 глави 5 додатку 4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173, вимог абзацу 1 пункту 5.13 глави 5 додатку 4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173, до повного усунення таких порушень вимог санітарного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог стверджував, що порушення ФОП ОСОБА_1 при розташуванні складу тимчасового зберігання утильсировини в підвальному поверсі житлового будинку по АДРЕСА_2 , вимог санітарного законодавства, зокрема, абзацу 1 пункту 5.5 глави 5 додатку 4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173 (далі Правила № 173), в частині недотримання розміру санітарно-захисної зони від джерел шкідливості підприємства до житлової забудови, а також не розпланування та не упорядкування такої території всупереч абзацу 1 пункту 5.13 глави 5 додатку 4 до Правил № 173, є підставою для повного зупинення діяльності складу тимчасового зберігання утильсировини, до усунення порушень санітарного законодавства, що узгоджується зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення санітарного законодавства та епідеміологічного благополуччя населення».

Враховуючи той факт, що видами діяльності ФОП ОСОБА_1 з класифікацією КВЕД є: 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний). 38.11 Збирання безпечних відходів. 45.77 Оптова торгівля відходами та брухтом, вважає недопустимим здійснення тимчасового зберігання утильсировини в житловому будинку по АДРЕСА_2 , яке може спричинити шкоду здоров`ю населення, виникнення гострих інфекційних та неінфекційних захворювань та призвести до погіршення умов проживання мешканців вказаного житлового будинку, отже, є небезпечним.

Вказав, що позаплановий захід державного нагляду (контролю) ФОП ОСОБА_1 був проведений на підставі наказу про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 07.04.2023 року № 277 та направлення на проведення заходу від 07.04.2023 року № 41, яке було вручено відповідачу.

Звернув увагу, що право позивача на звернення до суду з даним позовом передбачено ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 у справі № 520/17409/23 адміністративний позов Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (пр. Науки, буд. 40, 6 поверх, 61166, м. Харків, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Адміністрація Холодногірського району Харківської міської ради (вул. Благовіщенська, буд. 34, м. Харків, 61052, ) про зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг пов`язаних із зберігання утильсировини задоволено.

Повністю зупинено виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, пов`язаних із зберіганням утильсировини фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на складі тимчасового зберігання утильсировини у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , до повного усунення порушень вимог санітарного законодавства.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, заперечуючи проти висновків суду першої інстанції, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року та відмовити у задоволенні позову Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про безпідставність посилань суду першої інстанції на акт комісійної перевірки від 30травня 2023 року щодо виконання вимог припису, яким, нібито, були зафіксовані численні порушення норм чинного законодавства України, в тому числі, порушення вимог ДБН В.2.2-15:2019 "Житлові будинки", п. 5.40 п.п. б: (Не допускається розміщення у житлових будинках пунктів приймання склотари та вторинної сировини, а також магазинів сумарною площею більше 1000 кв.м.), оскільки згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів і нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна, загальна площа підвального приміщення у будинку АДРЕСА_2 складає 64,8 кв.м., що значно менше встановлених обмежень для пунктів приймання склотари та вторинної сировини, розміщення яких не допускається у житлових будинках.

Крім того, повідомила, що збір вторинної сировини у даному приміщенні здійснюється понад 15 років, та протягом вказаного періоду будь-яких скарг з боку мешканців цього будинку та інших будинків навколо, не надходило.

З посиланням на те, що діяльність відповідача ґрунтується на нормах адміністративного та екологічного права, а вся продукція (вторинна сировина) знаходиться у підвальних приміщеннях житлового будинку лише до моменту її вивезення, яке здійснюється кожного дня, заперечувала проти доводів позивача щодо порушення ФОП ОСОБА_1 прав мешканців багатоквартирного буд. АДРЕСА_2 .

На переконання відповідача, положеннями п. 3.1 договору купівлі-продажу вторинної сировини № 4/2023 від 02 лютого 2023 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 , як продавцем, та ТОВ «УКРЕКОЛОГІЯ-ХАРКІВ», як покупцем, підтверджено, що нею, як продавцем здійснюється відпуск товару покупцю кожного дня. Будь-яких затримань при вивезені покупцями допущено не було, а відтак вторинна сировина не знаходиться у підвальному приміщені за вищевказаною адресою, про що також свідчать фотознімки, які додані до апеляційної скарги. Таким чином, збір вторинної сировини біля будинку АДРЕСА_2 , а також у підвальному приміщенні цього ж будинку, не впливає негативно на життя мешканців та не може зашкодити їх здоров`ю та життю.

Зауважила, що доводи позивача щодо порушення вимог абзацу 1 пункту 5.13 глави 5 Правил № 173 та додатку 4 до них в частині не розпланування ФОП ОСОБА_1 захисної зони спростовуються наявністю асфальтового покриття, яке зроблено за кошти відповідача. Крім того, біля пункту приймання вторинної сировини розташовано багато зелених насаджень та інших торговельних майданчиків, за допомогою яких і розплановано вказану територію.

Позивач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях від 05.01.2024, підтримав власну позицію, викладену у позові, заперечував проти задоволення вимог ФОП ОСОБА_1 , просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 25.06.2015 зареєстрована у встановленому законом порядку як фізична особа - підприємець та взята на облік в ГУ ДПС у Харківській області, як платник податку з єдиного внеску, що підтверджується даними з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за КВЕД: 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний); 38.11 Збирання безпечних відходів; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність, одним із видів якої є приймання вторинної сировини, розташоване в підвальному поверсі багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2 .

На підставі листа голови Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 23.03.2023 № 474/0/187-23 щодо погіршення умов проживання внаслідок діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Переліку підстав для здійснення позапланових заходів з державного нагляду (контролю) у сфері санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення на період воєнного стану» від 07.06.2022 № 6969, керуючись пп. 2 п. 4, п. 8, пп. 11 п. 11 «Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області», затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 №164, Головним управлінням Держпродспоживслужбою в Харківській області винесено наказ про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 07.04.2023 № 277 та направлення на проведення позапланової перевірки від 07.04.2023 №41 до ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Термін проведення перевірки з 10.04.2023 по 11.04.2023.

Копію направлення від 07.04.2023 № 41 отримала ФОП ОСОБА_1 11.04.2023, про що свідчить її підпис.

За результатами проведення перевірки складений акт № 41 від 11.04.2023, від підписання ФОП ОСОБА_1 відмовилась, про що зазначено в акті.

Актом № 41 від 11.04.2023 встановлено порушення вимог санітарного законодавства, ФОП ОСОБА_1 , а саме:

- розміри санітарно-захисної зони від джерел шкідливості підприємства до житлової забудови не витримано (підприємство ФОП ОСОБА_1 розташоване в підвальному поверсі житлового будинку по АДРЕСА_2 ), що є порушенням вимог абзацу 1 пункту 5.5 глави 5 додатку 4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173;

- територія санітарно-захисної зони не розпланована та не упорядкована, що є порушенням вимог абзацу 1 пункту 5.13 глави 5 додатку 4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173.

18.04.2023 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області винесено припис № 32 про усунення порушень санітарного законодавства, який поштовим зв`язком направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 . В приписі містилась вимога усунути встановлені перевіркою порушення у строк до 10.05.2023.

20.04.2023 відносно ФОП ОСОБА_1 складено протокол про порушення санітарних норм, а саме абзацу 1 п. 5.5 глави 5, абзацу 1 п. 5.13 глави 5, додатку 4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173, що передбачено ст. 42 КУпАП.

20.04.2023 листом за вих. №19.2-057/576-23 протокол направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 .

Постановою від 25.04.2023 № 2 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області визнано винною ФОП ОСОБА_1 у тому, що станом на 15:00 год. 11.04.2023 в складі тимчасового зберігання утильсировини ФОП ОСОБА_1 при здійсненні діяльності розмір санітарно-захисної зони від джерел шкідливості підприємства до житлової забудови не витримано; територія санітарно-захисної зони не розпланована та не упорядкована, що є порушенням абзацу 1 п. 5.5 глави 5, абзацу 1 п. 5.13 глави 5, додатку 4 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173, та накладено штраф на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 136,00 грн.

Згідно Акту комісійної перевірки від 30.05.2023 щодо виконання вимог припису ФОП ОСОБА_1 , яка здійснює діяльність з приймання вторинної сировини у підвальному приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , зафіксовані численні порушення норм чинного законодавства України, у тому числі, порушення вимог ДБН В.2.2-15:2019 "Житлові будинки", п.5.40 п.п. б: Не допускається розміщення у житлових будинках пунктів приймання склотари та вторинної сировини, а також магазинів сумарною площею більше 1000 кв.м.

Враховуючи, що за результатами перевірки встановлено, що припис про усунення порушень санітарного законодавства не виконаний, у підвальному приміщенні багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_1 продовжується здійснення діяльності зі збирання та тимчасового зберігання утильсировини, при цьому санітарно-захисна зона підприємства не дотримується, її упорядкування та планування не забезпечено, що є небезпечним та може спричинити шкоду здоров`ю населення, виникнення гострих інфекційних та неінфекційних захворювань та призвести до погіршення умов проживання мешканців житлового будинку АДРЕСА_2 , наявні підстави для повного зупинення діяльності складу тимчасового зберігання утильсировини, до усунення порушень санітарного законодавства.

На підставі вищевикладеного, Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області звернулось до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги та зупиняючи виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, пов`язаних із зберіганням утильсировини в житловому будинку по АДРЕСА_2 , до усунення порушень вимог санітарного законодавства. ФОП ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства щодо санітарного та епідемічного благополуччя населення, оскільки нею провадиться діяльність з тимчасового зберігання утильсировини в житловому будинку в санітарно-захисній зоні, а саме в житловому будинку по АДРЕСА_2 , що є небезпечним та може спричинити шкоду здоров`ю населення, виникнення гострих інфекційних та неінфекційних захворювань та призвести до погіршення умов проживання мешканців житлового будинку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 №877-V (далі Закон № 877-V).

Відповідно до ст. 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини, його територіальні органи зобов`язані забезпечити дотримання з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", виключно вимог частин першої, четвертої, шостої - сьомої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частин першої (крім вимоги щодо отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення позапланового заходу) та третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої, восьмої - десятої статті 7, частин першої та другої статті 12, статей 13-18, 20, 21 цього Закону ( частина 2 статті 2 Закону № 877-V).

Суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, відповідні права і обов`язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні врегульовано Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року № 4004-XII ( далі Закон № 4004-XII).

Згідно зі ст. 31 Закону № 4004-XII систему державної санітарно-епідеміологічної служби України становлять:

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення;

відповідні установи, заклади, частини і підрозділи центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, захисту державного кордону, виконання кримінальних покарань, Державного управління справами, Служби безпеки України;

державні наукові установи санітарно-епідеміологічного профілю.

Посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби України є головні державні санітарні лікарі та їх заступники, інші працівники державної санітарно-епідеміологічної служби України, уповноважені здійснювати державний санітарно-епідеміологічний нагляд згідно з цим Законом.

На центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, покладаються функції з державного санітарно-епідеміологічного нагляду на відповідних територіях, транспорті.

На установи, заклади, частини і підрозділи державної санітарно-епідеміологічної служби інших державних органів, зазначених у частині першій цієї статті, покладаються функції з державного санітарно-епідеміологічного нагляду на підпорядкованих їм територіях, об`єктах, у частинах і підрозділах.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 року № 442 утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужбу), на яку відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667 покладено, крім іншого, функції з реалізації державної політики у галузі санітарного законодавства та здійснення відповідно до закону державного нагляду (контролю) за дотриманням санітарного законодавства.

Також, постановою Кабінету Міністрів України № 348 від 29.03.2017 «Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби» на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (надалі - Держпродспоживслужба) покладено завдання і функції з реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення та із здійснення контролю (нагляду) за дотриманням вимог санітарного законодавства (крім функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників).

Відповідно до п. 7 Положення про Держпродспоживслужбу, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 667 від 02.09.2015 (далі - Положення № 667), Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до пп. 2 п. 4 Положення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.08.2020, Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області у сфері державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства, зокрема:

реалізує державну політику y сфері санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць 1 доз опромінення працівників), попередження та зменшених вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення;

здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд (контроль) за: дотриманням санітарного законодавства;

здійснює передбачені законодавством заходи для припинення порушення санітарного законодавства.

З аналізу вищевикладеного випливає, що на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) у галузі ветеринарної медицини та безпечності харчових продуктів, що здійснюються Держпродспоживслужбою та її територіальними органами, зокрема, Головним управлінням Держспоживслужби в Харківській області, поширюється дія Закону № 877-V.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 39 Закону № 4004-XII державний санітарно-епідеміологічний нагляд - це діяльність органів державної санітарно-епідеміологічної служби по контролю за дотриманням юридичними та фізичними особами санітарного законодавства з метою попередження, виявлення, зменшення або усунення шкідливого впливу небезпечних факторів на здоров`я людей та по застосуванню заходів правового характеру щодо порушників.

Основними завданнями цієї діяльності є: нагляд за організацією і проведенням органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами санітарних і протиепідемічних заходів; нагляд за реалізацією державної політики з питань профілактики захворювань населення, участь у розробці та контроль за виконанням програм, що стосуються запобігання шкідливому впливу факторів навколишнього середовища на здоров`я населення; нагляд за дотриманням санітарного законодавства; проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи, гігієнічної регламентації небезпечних факторів і видача дозволів на їх використання.

Результати перевірки оформлюються актом, форма і порядок складання якого визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 24 Закону № 4004-XII органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, встановлених законом, забезпечують контроль за додержанням керівниками та посадовими особами підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також громадянами санітарного та екологічного законодавства, правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів.

Положеннями ч.1 ст. 4 Закону № 877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності); перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт (ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V).

За приписами ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону № 877-V, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Підпунктом «а» ч.1 ст. 42 Закону № 4004-XII визначено, що головні державні санітарні лікарі (їх заступники) застосовують такі заходи для припинення порушення санітарного законодавства, зокрема, обмеження, тимчасова заборона чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, об`єктів будь-якого призначення, технологічних ліній, машин і механізмів, виконання окремих технологічних операцій, користування плаваючими засобами, рухомим складом і літаками у разі невідповідності їх вимогам санітарних норм.

Таким чином, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. Застосування судом заходу реагування у вигляді повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг обумовлюється, зокрема, фактом недотримання вимог санітарного законодавства, виявленим органом Держпродспоживслужби під час здійснення державного нагляду (контролю) у цій сфері.

Відповідно до пп. 15 п. 10 Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 22 червня 1999 р. N 1109, ( далі Положення № 1109) головні державні санітарні лікарі Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, міст, районів та їх заступники, головні державні санітарні лікарі на водному, залізничному, повітряному транспорті та їх заступники, а також головні державні санітарні лікарі об`єктів з особливим режимом роботи у межах відповідних адміністративних територій (об`єктів) мають право у порядку, встановленому головним державним санітарним лікарем України:

а) складати акти і протоколи про порушення санітарного законодавства;

б) видавати приписи, постанови, а також вносити пропозиції власникам підприємств, установ і організацій або уповноваженим ними особам:

про відсторонення від будь-яких видів діяльності, робіт, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які страждають на інфекційні хвороби або є носіями збудників інфекційних захворювань чи були в контакті з такими хворими, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється МОЗ;

про приведення нормативно-технічних, розпорядчих та інших документів у відповідність з вимогами санітарного законодавства;

про обмеження діяльності об`єкта нагляду у разі виявлення порушення санітарного законодавства, що безпосередньо не впливає негативно на стан здоров`я людей, але може зумовлювати такий вплив.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до акту № 41 від 11.04.2023, складеного за результатами про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , контролюючим органом було встановлено порушення вимог санітарного законодавства, а саме:

- розміри санітарно-захисної зони від джерел шкідливості підприємства до житлової забудови не витримано (підприємство ФОП ОСОБА_1 розташоване в підвальному поверсі житлового будинку по АДРЕСА_2 ), що є порушенням вимог абзацу 1 пункту 5.5 глави 5 додатку 4 Правил № 173;

- територія санітарно-захисної зони не розпланована та не упорядкована, що є порушенням вимог абзацу 1 пункту 5.13 глави 5 додатку 4 Правил № 173.

На підставі вказаного акту та у зв`язку з виявленням вищезазначених порушень Правил № 173 позивачем стосовно ФОП ОСОБА_1 винесено припис про усунення порушень санітарного законодавства від 18.04.2023 № 32 ( а.с. 64-65). Строк виконання до 10.05.2023.

Відповідно до ст. 1 Закону № 4004-XII санітарне та епідемічне благополуччя населення це стан здоров`я населення та середовища життєдіяльності людини, при якому показники захворюваності перебувають на усталеному рівні для даної території, умови проживання сприятливі для населення, а параметри факторів середовища життєдіяльності знаходяться в межах, визначених санітарними нормами.

Державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти (далі - санітарні норми) - це обов`язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що встановлюють медичні вимоги безпеки щодо середовища життєдіяльності та окремих його факторів, недотримання яких створює загрозу здоров`ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб та масових неінфекційних захворювань (отруєнь) серед населення.

Небезпечний фактор - це будь-який хімічний, фізичний, біологічний чинник, речовина, матеріал або продукт, що впливає або за певних умов може негативно впливати на здоров`я людини.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що недотримання санітарних норм порушує законні права громадян на безпеку для здоров`я і життя населення та може в подальшому завдати шкоди їх здоров`ю.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 173 від 19.06.1996, затверджено Правила № 173 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), які є обов`язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами-громадянами інших держав. При вирішенні питань планування та забудови населених пунктів необхідно керуватися вимогами діючих будівельних норм і правил та інших інструктивно-методичних документів, узгоджених з Міністерством охорони здоров`я України, що використовуються для вказаних цілей.

Згідно з п. 1.3 Правил № 173 державний контроль за дотриманням вимог цих Правил здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства.

Пунктом 5 Правил № 173 встановлено вимоги до розташування та організації виробничої території, зокрема, передбачено, що до складу виробничої території входять: промислова, комунально-складська, науково-виробнича зони, споруди зовнішнього транспорту та міської вулично-дорожньої мережі. Розміщення вказаних зон визначається містобудівними і санітарно-гігієнічними нормами відповідно до санітарної класифікації підприємств, профілізації населеного пункту, особливостей місцевих умов і т. ін.

Підпунктом 5.4 пункту 5 Правил № 173 визначено, що промислові, сільськогосподарські та інші об`єкти, що є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними та біологічними факторами, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови санітарно-захисними зонами.

Санітарно-захисну зону слід встановлювати від джерел шкідливості до межі житлової забудови, ділянок громадських установ, будинків і споруд, в тому числі дитячих, навчальних, лікувально-профілактичних установ, закладів соціального забезпечення, спортивних споруд та ін., а також територій парків, садів, скверів та інших об`єктів зеленого будівництва загального користування, ділянок оздоровчих та фізкультурно-спортивних установ, місць відпочинку, садівницьких товариств та інших, прирівняних до них об`єктів, в тому числі:

- для підприємств з технологічними процесами, які є джерелами забруднення атмосферного повітря шкідливими, із неприємним запахом хімічними речовинами та біологічними факторами, безпосередньо від джерел забруднення атмосфери організованими викидами (через труби, шахти) або неорганізованими викидами (через ліхтарі будівель, димлячі і паруючі поверхні технологічних установок та інших споруд тощо), а також від місць розвантаження сировини, промпродуктів або відкритих складів;

- для підприємств з технологічними процесами, які є джерелами шуму, ультразвуку, вібрації, статичної електрики, електромагнітних та іонізуючих віпромінювань та інших шкідливих факторів - від будівель, споруд та майданчиків, де встановлено обладнання (агрегати, механізми), що створює ці шкідливості;

- для теплових електростанцій, промислових та опалювальних котелень - від димарів та місць зберігання і підготовки палива, джерел шуму;

- для санітарно-технічних споруд та установок комунального призначення, а також сільськогосподарських підприємств та об`єктів - від межі об`єкта.

На зовнішній межі санітарно-захисної зони, зверненої до житлової забудови, концентрації та рівні шкідливих факторів не повинні перевищувати їх гігієнічні нормативи (ГДК, ГДР), на межі курортно-рекреаційної зони - 0,8 від значення нормативу.

Територія санітарно-захисної зони не повинна розглядатись як резерв нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту об`єктів підприємства та розширення сельбищної території.

Відповідно до ст. 114 Земельного кодексу України санітарно-захисні зони створюються навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови. У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей. Правовий режим земель санітарно-захисних зон визначається законодавством України.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що санітарно-захисні зони створюються в обов`язковому порядку якщо промисловий або інший об`єкт є джерелом шкідливих хімічних, фізичних, та біологічних факторів (шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо).

Відповідно до підпункту 5.5 пункту 5 Правил № 173 розміри санітарно-захисних зон для промислових підприємств та інших об`єктів, що є джерелами виробничих шкідливостей, слід встановлювати відповідно до діючих санітарних норм їх розміщення при підтвердженні достатності розмірів цих зон за «Методикой расчета концентраций в атмосферном воздухе вредных веществ, содержащихся в выбросах предприятий» ОНД-86, розрахунками рівнів шуму та електромагнітних випромінювань з урахуванням реальної санітарної ситуації (фонового забруднення, особливостей рельєфу, метеоумов, рози вітрів та ін.), а також даних лабораторних досліджень щодо аналогічних діючих підприємств та об`єктів. У тих випадках, коли розрахунками не підтверджується розмір нормативної санітарно-захисної зони або неможлива її організація в конкретних умовах, необхідно приймати рішення про зміну технології виробництва, що передбачає зниження викидів шкідливих речовин в атмосферу, його перепрофілювання або закриття.

Згідно з підпунктом 5.6. пункту 5 Правил № 173 основою для встановлення санітарно-захисних зон є санітарна класифікація підприємств, виробництв та об`єктів, що наведена у додатку № 4. Розміри санітарно-захисних зон та санітарних розривів від сільськогосподарських підприємств і виробничих комплексів слід приймати відповідно до вимог законодавства та ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій" (додаток № 5).

Так, згідно з санітарною класифікацією, наведеною у додатку № 4 до Правил № 173 до санітарно технічних споруд та установок комунального призначення віднесено, зокрема склади тимчасового зберігання утильсировини без її переробки ( п. 4 класу ІV), санітарно захисна зона від межі яких встановлена у 100 метрів.

Крім того, у Додатку 6 до Правил № 173 також визначено розміри санітарно-захисних зон для складів та овочесховищ, зокрема для складів тимчасового зберігання вторинної сировини неорганічного походження без її переробки встановлено 100 метрів.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що склади тимчасового зберігання утильсировини та вторинної сировини без її переробки відносяться до об`єктів, що є джерелами виробничих шкідливостей, а відтак, суб`єкти господарювання при організації такого виду діяльності мають дотримуватись вимог до розташування та організації виробничої території, зокрема, відокремлюватись санітарно-захисною зоною від житлової забудови у розмірі 100 метрів.

Варто зазначити, що особисто відповідач в апеляційній скарзі не заперечує вказані обставини, та додатково підтверджує, що здійснює збір вторинної сировини за вказаною адресою вже понад 15 років, протягом яких жодних скарг від мешканців житлового будинку не надходило. З огляду на що, вважає, що збір вторинної сировини біля будинку АДРЕСА_2 , а також у підвальному приміщенні цього ж будинку, жодним чином не може негативно впливати на життя мешканців та не може зашкодити їх здоров`ю та життю.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що розташування складів тимчасового зберігання утильсировини без її переробки у приміщеннях житлової забудови, зокрема без відокремлення санітарно-захисною зоною, є неприпустимим з огляду на вимоги Правил № 173, дотримання яких повинно забезпечити найбільш сприятливі в гігієнічному відношенні умови життєдіяльності населення.

Аналізуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ФОП ОСОБА_1 , здійснюючи свою господарську діяльність за відповідним КВЕД, має проваджувати її так, щоб на межі санітарно захисної зони, тобто на відмітці 100 м, вплив шкідливих факторів був в межах санітарно допустимих норм.

Таким чином, відповідачем під час зберігання утильсировини на складі тимчасового зберігання у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , має бути витримано санітарно захисну-зону 100 м від межі об`єкта до межі житлової забудови, що відповідає вимогам п. 5.5 Правил №173 та додатку 4 до вказаних Правил.

Враховуючи, що основні види діяльності ФОП ОСОБА_1 , до яких зокрема входить приймання вторинної сировини, місце здійснення такої діяльності (підвальне приміщення житлового будинку) за відсутності відмежування санітарно-захисною зоною від житлової забудови, правильним є висновок контролюючого органу про недотримання відповідачем підпункту 5.5 пункту 5 Правил № 173, що в свою чергу може спричинити шкоду здоров`ю населення, виникнення гострих інфекційних та неінфекційних захворювань та призвести до погіршення умов проживання мешканців житлового будинку АДРЕСА_2 .

Посилання апелянта на укладення договору купівлі-продажу вторинної сировини № 4/2023 від 02 лютого 2023 року в якості доказу відсутності факту зберігання вторинної сировини та затримок при її вивезені з підвального приміщення, колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки навіть тимчасове зберігання (протягом незначного часу) вторинної сировини в підвальному приміщенні житлового будинку повинно здійснюватися з дотриманням Правил № 173.

Колегія судів зазначає, що відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано доказів усунення порушень, зафіксованих лікарем загальної гігієни відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Харківського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області І. Лукіним, в акті від 11.04.2023 № 41.

Додані до апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 фотографії нібито підвального приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не є належним доказом виконання відповідачем вимог п. 5.5 та додатку 4 Правил № 173, оскільки з них жодним чином неможливо встановити ані дату фіксації, ані адресу розташування. Крім того, відповідач в апеляційній скарзі не вказує, що ним вже не здійснюється збирання вторинної сировини за такою адресою, а навпаки лише стверджується, що така сировина не затримується надовго в підвальному приміщенні житлового будинку, а своєчасно вивозиться покупцями кожен день.

Варто зазначити, що позивачем в якості доказу не усунення позивачем порушення на виконання припису від 18.04.2022 № 32 надано до матеріалів справи Акт комісійної перевірки від 30.05.2023, проведеної на підставі наказу голови адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради авд 29.05.2023 № 90, з метою розгляду звернення ОСОБА_2 від 02.05.2023 № К-4-ЕП-6215/1-23 щодо недотримання ФОП ОСОБА_1 норм чинного законодавства, згідно з яким відповідач станом на 30.05.2022 продовжує здійснення діяльності зі збирання та тимчасового зберігання вторинної сировини без її переробки, при цьому припис від 18.05.2022 №32 залишається невиконаним.

Також, вказаним актом, серед іншого встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ДБН В.2.2-15:2019 "Житлові будинки", а саме п. 5.40 п.п. «б», відповідно до якого не допускається розміщення у житлових будинках пунктів приймання склотари та вторинної сировини, а також магазинів сумарною торговельною площею більше 1000 кв.м.

Колегія суддів зауважує, що при вирішенні спірних правовідносин судом не надається оцінка вказаному порушенню, оскільки під час проведення ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області позапланового заходу державного нагляду (контролю) досліджувалось лише дотримання відповідачем вимог санітарного законодавства, зокрема Правил № 173, невиконання яких і слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Колегією суддів взято до уваги, що за приписами абз. 3 п. 5.7 Правил № 173 розміри санітарно-захисної зони можуть бути зменшені, коли в результаті розрахунків та лабораторних досліджень, проведених для району розташування підприємств або іншого виробничого об`єкта, буде встановлено, що на межі житлової забудови та прирівняних до неї об`єктів концентрації шкідливих речовин у атмосферному повітрі, рівні шуму, вібрації, ультразвуку, електромагнітних та іонізуючих випромінювань, статичної електрики не перевищуватимуть гігієнічні нормативи.

Разом з цим, відповідачем не надано доказів на підтвердження можливості зменшення санітарно-захисної зони відповідно до абз. 3 п. 5.7 Правил № 173, зокрема відсутні відповідні розрахунки та лабораторні дослідження, які б дозволили організацію зберігання утильсировини у підвальному приміщенні житлового будинку.

З приводу порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 5.13 Правил № 173 колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з п. 5.13 Правил № 173 територія санітарно-захисної зони має бути розпланованою та упорядкованою. Мінімальна площа озеленення санітарно-захисної зони в залежності від ширини зони повинна складати: до 300 м - 60%, від 300 до 1000 м - 50%, понад 1000 м - 40%.

З боку сельбищної території необхідно передбачати смугу дерево-чагарникових насаджень шириною не менше 50 м, а при ширині зони до 100 м - не менше 20 м.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено недотримання відповідачем розміру санітарно-захисної зони, відсутні підстави вважати, що остання є такою, що належним чином розпланована та упорядкована ФОП ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що наявність асфальтного покриття та зелених насаджень біля пункту приймання вторинної сировини підтверджує розпланування території, є загальними, не конкретизованими та такими, що жодним чином не доводять факт усунення вищезазначених порушень.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду доказів усунення виявленого порушення щодо розміру санітарно захисної зони, приведення її у відповідність встановленим чинним законодавством вимогам, а зокрема здійснення заходів щодо розпланування та упорядкування території санітарно-захисної зони та її озеленення.

Таким чином, доведеним у цій справі є недотримання відповідачем вимог Правил № 173, що в свою чергу може призвести до порушення законних прав громадян на безпеку для здоров`я і життя та в подальшому завдати шкоди їх здоров`ю, а відтак наявні підстави для задоволення позовних вимог у цій справі шляхом зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, пов`язаних із зберіганням утильсировини фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на складі тимчасового зберігання утильсировини у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , до повного усунення порушень вимог санітарного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що такий захід реагування не є санкцією за порушення вимог санітарного законодавства, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Крім того, застосування до відповідача заходу реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог санітарного законодавства.

При цьому, колегія суддів зауважує, що застосування заходу реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення ФОП ОСОБА_1 виявлених порушень.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції , вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 по справі № 520/17409/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій