Справа № 380/5321/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/5321/23 пров. № А/857/15579/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року (суддя Кравців О.Р. ухвалене в м. Львові) у справі № 380/5321/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, та просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування в загальний стаж ОСОБА_1 періодів роботи в рф - з 13.03.1992 по 03.04.2012; з 11.05.2012 по 23.12.2013;з 15.04.2014 по 21.01.2015; з 23.03.2015 по 09.03.2016;з 01.08.2016 по 21.06.2017; з 12.12.2017 по 29.03.2018; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 23.01.2023 №26 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи в рф - з 13.03.1992 по 03.04.2012; з 11.05.2012 по 23.12.2013;з 15.04.2014 по 21.01.2015; з 23.03.2015 по 09.03.2016;з 01.08.2016 по 21.06.2017; з 12.12.2017 по 29.03.2018 з 16.01.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 23.01.2023 №26. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу роботи періоди роботи 13.03.1992 по 03.04.2012; з 11.05.2012 по 23.12.2013; з 15.04.2014 по 21.01.2015; з 23.03.2015 по 09.03.2016; з 01.08.2016 по 21.06.2017; з 12.12.2017 по 29.03.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2023 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутні підстави для врахування при обчисленні загального трудового стажу позивачу період роботи в рф: з 13.03.1992 по 03.04.2012, з 11.05.2012 по 23.12.2013, 15.04.2014 по 21.01.2015, з 23.03.2015 по 09.03.2016, з 01.08.2016 по 21.06.2017, з 12.12.2017 по 29.03.2018та щодопризначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону 1058, оскільки страховий стаж позивача становить 26 років 01 місяць 2 дні, замість необхідних 30 років. Ззаначає, що право на пенсійну виплату позивач набуде після досягнення 63-річного віку, з 15.01.2026.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 16.01.2023 про призначення пенсії за віком.

Головне управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (за принципом екстериторіальності) прийняло рішення від 23.01.2023 №26, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, про що повідомлено заявника листом.

Відповідно до вказаного рішення за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності на території російської федерації згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 дата заповнення 28.01.1981, з 13.03.1992 по 03.04.2012, з 11.05.2012 по 23.12.2013, трудової книжки серії НОМЕР_2 дата заповнення 15.04.2014, з 15.04.2014 по 21.01.2015, з 23.03.2015 по 09.03.2016, з 01.08.2016 по 21.06.2017, з 12.12.2017 по 29.03.2018; не зараховано свідоцтво про навчання автомобільній школі №147487 від 16.12.1980 у зв`язку з відсутністю інформації про проведення кваліфікації. Зазначено, що з 01 січня 2023 року російська федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали / працювали на території російської федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058). Строки призначення пенсії визначаються відповідно до статті 45 Закону №1058. 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998року №140/98-ВР.

Вважаючи зазначене рішення протиправним ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Як вбачається зі спірного рішення пенсійного органу не враховано до страхового стажу позивача наступні періоди роботи: з 13.03.1992 по 03.04.2012; з 11.05.2012 по 23.12.2013;з 15.04.2014 по 21.01.2015; з 23.03.2015 по 09.03.2016;з 01.08.2016 по 21.06.2017; з 12.12.2017 по 29.03.2018.

Пенсійний орган не зараховуючи до страхового стажу даних періодів роботи, що дають право на призначення пенсії за віком, та не врахування заробітної плати (доходу) за періоди роботи на території іноземної держави зазначав про припинення дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року згідно листа Мінсоцполітики №411/0/2-23/54 від 12.01.2023 та набрання чинності Законом України Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, а тому, на думку відповідача документи, необхідні для призначення пенсії враховуються у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

З приводу таких тверджень пенсійного органу суд першої інстанції вірно зазначив, що угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення набрала чинності 13 березня 1992 року. Згідно з ст. 13 цієї Угоди кожний її учасник може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію, тоді дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 передбачено вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року (п. 1 цієї постанови). У зв`язку із чим, Міністерству закордонних справ доручено в установленому порядку повідомити депозитарій про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови (п. 2 цієї постанови). Дана постанова від 29 листопада 2022 року №1328 набрала чинності 02 грудня 2022 року після її опублікування в Урядовому кур`єрі від 02.12.2022 за №256.

Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що навіть з урахуванням того, що Міністерство закордонних справ повідомило депозитарій про вихід з Угоди від 13 березня 1992 року в день набрання чинності постановою від 29 листопада 2022 року №1328 (02 грудня 2022 року) і він отримав таке повідомлення, то вона припиняє свою дію після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення, тобто - 02 червня 2023 року. Коли, позивач звернувся до відповідачів з метою реалізації своїх пенсійних прав 17 січня 2023 року (тобто, заяву про призначення пенсії подано у період дії Угоди від 13 березня 1992 року).

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом 1 пункту 20 даного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Проаналізувавши наведені норми суд першої інстанції вірно зазанчив, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи (відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області), на підтвердження стажу роботи позивач надав до пенсійного органу трудову книжку НОМЕР_1 від 28.01.1981 та трудову книжку НОМЕР_3 від 15.04.2014, в яких є записи про працю ОСОБА_1 . Згідно з трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 від 28.01.1981 відомо, що він працював, зокрема: 05.10.1987 прийнятий в колгосп ім. Дзержинського на посаду шофера камаза; -09.09.1990 колгосп ім. Дзержинського переіменовано на Світанок; 06.02.1992 колгосп Світанок реорганізовано в АВП Світанок; 26.03.1999 у процесі реорганізації АВП Світанок реорганізовано в ТзОВ Світанок; 07.10.2003 ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням; 08.10.2003 прийнятий на роботу водієм у ТзОВ ТВФ Стрийський хліб; 01.03.2004 звільнений за власним бажанням.

Також до заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 надав відомість про кількість вироблених людиноднів трудову участь в колгоспному виробництві №100 від 21.11.2022 видану ТзОВ Світанок, де зазначено вироблені людинодні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 1987 по 2003 роки. Відповідно до цієї довідки позивачу зараховано до загального стажу період з 06.10.1987 (оскільки 05.10.1987 звільнений із попередньої роботи по трудовій книжці) по 05.02.1992 як робота в колгоспі, а період роботи з 06.02.1992 по 01.03.2004 також зараховано до загального стажу, але без позначки колгосп, оскільки 06.02.1992 колгосп Світанок реорганізовано в АВП Світанок, а з 26.03.1999 у процесі реорганізації АВП Світанок реорганізовано в ТзОВ Світанок. Також до заяви про призначення пенсії за віком позивачем було надано довідку №101 від 21.11.2022 видану ТзОВ Світанок, де зазначено період роботи ОСОБА_1 з 05.10.1987 по 07.10.2003.

Крім того позивач надав військовий білет НОМЕР_4 від 20.07.1983, згідно якого ОСОБА_1 перебував на військовій службі з 04.06.1983 по 26.06.1985. Позивач також надав свідоцтво № НОМЕР_5 від 16.12.1980 згідно з яким ОСОБА_1 з 01.08.1980 по 15.12.1980 навчався по програмі підготовки водія транспортних засобів категорії "С".

Також надано довідку видану ЗАО Полярна геофізична експедиція Ямало-Ненецький автономний округ російської федерації про те, що ОСОБА_1 працював в ЗАО Полярна геофізична експедиція" водієм 1 класу з 06.12.2004; довідки видані ЗАО Полярна геофізична експедиція Ямало-Ненецький автономний округ російської федерації про заробіток ОСОБА_1 : №15/509 від 06.08.2014 за період з березня 2004 по грудень 2004 помісячно; №15/510 від 06.08.2014 за період з січня 2005 по грудень 2011 помісячно; №15/511 від 06.08.2014 за період з січня 2012 по грудень 2013 помісячно.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У ст. 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування йдеться про те, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, та складається поряд з національним законодавством, із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1). Згідно з ч. 2 ст. 4 цього Закону якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (пп. 13, п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, угода про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 встановлює те, що кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно (ст. 4).

Судом першої інстанції зазначено, що статтею 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та росії, які працюють за межами кордонів своїх країн (дата підписання: 14.01.1993) вказано те, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до ст. 11 даної угоди документи, видані з метою реалізації цієї Угоди на території однієї Сторони за встановленою формою, або їх копії, засвідчені в установленому порядку, приймаються на території іншої Сторони без легалізації.

Поряд з цим, згідно з ст. 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 10 Угоди передбачено, що угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (ст. 5). Згідно з ч. 2 ст. 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою. При цьому, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (ст. 11 Угоди), а Держави-учасниці Співдружності, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання вживати необхідних заходів до встановлення обставин, що мають вирішальне значення для визначення права на пенсію.

Як вже було зазначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Відтак зважаючи на те, що оскільки періоди роботи позивача в російській федерації зараховуються до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, то відповідно і обчислення пенсії має проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до такого стажу.

А тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправним і підлягає скасуванню, та з метою захисту прав позивача, підлягає задоволенню похідна вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до загального стажу періоди роботи з 13.03.1992 по 03.04.2012; з 11.05.2012 по 23.12.2013;з 15.04.2014 по 21.01.2015; з 23.03.2015 по 09.03.2016;з 01.08.2016 по 21.06.2017; з 12.12.2017 по 29.03.2018.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУПФ України у Львівській області повторно розглянути заяву від 16.01.2023 про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи все викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі №380/5321/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга