Справа № 380/22268/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/22268/23 пров. № А/857/18647/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Лукащук Надії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі(суддя Крутько О.В., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Лукащук Надії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Лукащук Надії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 у вересні 2023 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, в якому просила:стягнути з відповідача 8100,00 гривень матеріальної шкоди та 100 000,00 моральної шкоди.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року відмовлено Лукащук Надії Миколаївні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду першої інстанції її оскаржила позивачка, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі №380/18043/22 задоволено позов повністю, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо не вклеювання до паспорта громадянина України у формі книжечки, який виданий на ім`я ОСОБА_1 , виданого Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 12.11.1996, нової фотокартки у зв`язку з досягненням 45-річного віку відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області вклеїти до паспорта громадянина України у формі книжечки, який виданий на ім`я ОСОБА_1 , виданого Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 12.11.1996, нової фотокартки у зв`язку з досягненням 45-річного віку відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ. Вказує, що на виконання вказаного рішення суду лише 30.06.2023 відповідачем вклеєна фотографія ОСОБА_1 .

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а ухвалу суд першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, щооскільки позовна вимога про вирішення будь-якого публічно-правового спору у позовній заяві відсутня, натомість міститься вимога про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, даний позов підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС Україниюрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 4 КАС Українипублічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; абохоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; абохоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;.

Водночас помилковим є застосуваннястатті 19 КАС Українита поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин

Апеляційним судом встановлено, що предметом цього позову фактично є стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, яка була ймовірно завдана посадовою особою відповідача.

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту цієї норми вбачається, що адміністративні суди розглядають вимоги про відшкодування (стягнення або зобов`язання виплати) матеріальної та моральної шкоди лише за наявності пов`язаного публічно-правового спору, тобто якщо одночасно заявляються також конкретні вимоги щодо:

- визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень;

- визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень;

- визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, або зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, або вчинити певні дії;

- інших обставин, які вказують на існування між сторонами конкретного невирішеного публічно-правового спору, через існування якого особі було завдано відповідної шкоди;

- інших порушень прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин.

Отже, в адміністративному судочинстві вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є похідними від вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень і розглядаються виключно за умови наявності вимоги про вирішення публічно-правового спору.

У випадку заявлення вимоги про відшкодування матеріальної шкоди за відсутності вимоги про вирішення публічно-правового спору, така вимога підлягає розгляду у порядку цивільного або господарського судочинства.

Як вірно вказує суд першої інстанції, позивачем не заявлено вимог вирішити публічно-правовий спір у розумінні положеньКАС України, відтак позов не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Стосовно доводів апелянта на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі №380/18043/22 задоволено позов, та визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, колегія суддів відхиляє такі з огляду на наступне.

Визначальною обставиною, коли вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин є те, що вони повинні бути заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

В даному випадку, вимога про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди та вимога вирішити публічно-правовий спір не були заявлена в одному провадженні.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 11 Цивільного кодексу Українипідставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, у тому числі, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частин 1 та 2статті 16 Цивільного кодексу Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відтак, оскільки позовна вимога про вирішення будь-якого публічно-правового спору у позовній заяві відсутня, натомість міститься вимога про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що даний позов підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відмову у відкритті провадження з підстав передбачених п.1ч.1 ст. 170 КАС України.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лукащук Надії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі в справі №380/22268/23- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Л. Я. Гудим