Справа № 320/1200/21
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1200/21 Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що Державним реєстратором відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради ОСОБА_1 було здійснено наступні реєстраційні дії, а саме: прийнято рішення від 12.09.2017 року №37019027, 37019266, 37018423, 37019645 та проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення.

13.08.2020 року ОСОБА_2 , Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРАЗІЯБУД ТРЕЙД» було подано скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції.

За результатом розгляду скарги, Міністерством юстиції України було видано наказ №3201/5 від 16.09.2020 року «Про задоволення скарги», згідно якого вирішено, в т.ч.:

1. Скаргу ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРАЗІЯБУД ТРЕЙД» від 13.08.2020 року задовольнити частково.

2. Скасувати рішення від 12.09.2017 року №№37019027, 37019266, 37018423, 37019645, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_1.

3. Анулювати доступ державному реєстратору виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підстава: висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 26.08.2020 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРАЗІЯБУД ТРЕЙД» від 13.08.2020 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2020 року за №23282-33-20».

Позивач, не погоджуючись із оскаржуваним наказом, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону №1952-IV до повноважень Міністерства юстиції України належить розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов`язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно визначений статтею 37 Закону №1952-IV.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 9 ст. 37 Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

За змістом ч.5 ст.37 Закону №1952-IV скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Згідно з ч.6 ст.37 Закону №1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ», «д» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.8 ст.37 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25 грудня 2015 року затверджений Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок №1128, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), пунктом 2 якого визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно до п.п.4, 5 Порядку №1128 розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги.

Перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Пунктом 8 Порядку №1128 визначено, що під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує наказ №3201/1 від 16.09.2020 року в частині анулювання йому доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому в межах спірних правовідносин суду належить встановити, чи були підстави для застосування такого заходу стягнення та чи дотримано порядок його застосування.

При цьому правомірність рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав не є предметом цього спору.

Так, позивач не посилається на відсутність виявлених відповідачем порушень як на підставу позову, а лише вказує в обґрунтування доводів протиправності наказу відповідача, на допущені процедурні порушення та відсутність підстав для застосування такого суворого заходу, як анулювання доступу до реєстру.

Як було встановлено судом першої інстанції, скаргу було подано на рішення від 12.09.2017 року №№37019027, 37018423, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_1; від 12.09.2017 року №37019645, прийняте державним реєстратором ОСОБА_1.

Матеріалами скарги встановлено, що ОСОБА_2 є власником об`єкта незавершеного будівництва (багатоквартирного будинку), розташованого по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ «ЄВРАЗІЯБУД ТРЕЙД», а також власником земельної ділянки з кадастровим номером :01 -.045:0016 та користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :01:045:0119, на яких розташований такий об`єкт нерухомого майна, та оскаржують реєстраційні дії, оскільки ними зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва та на новостворені об`єкти нерухомого майна (квартири, нежитлові приміщення) за іншими особами, а також зазначений багатоквартирний будинок не введений в експлуатацію, та йому не присвоювалась поштова адреса.

Відповідно до відомостей Державного реєстру прав встановлено, що на підставі оскаржуваних рішень-1 державними реєстраторами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ; ОСОБА_5 була проведена державна реєстрація права власності на нежитлові приміщення (№№93, 103, 104, 102, 98, 99, 97, 101, 94) за ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Рішення від 12.09.2017 року №№37019027, 37019266, 37018423, прийняті державним реєстратором ОСОБА_1., та рішення від 31.10.2017 року №37870227, прийняте державним реєстратором ОСОБА_5 за результатом розгляду заяв, до яких не додано будь-яких електронних копій документів, окрім відомостей з Єдиного реєстру документів щодо декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності 25.12.2013 року №КС01, з інформацією про житлові будинки (будинок АДРЕСА_2 , де замовником є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРАЗІЯ ТРЕЙД».

Так, на підставі оскаржуваного рішення державним реєстратором ОСОБА_1. проведена державна реєстрація змін (виправлення) до розділу на нежитлове приміщення (№97), зокрема, загальну площу цього об`єкту нерухомого майна змінено з 139,8 кв. м на 125,9 кв. м.

Вказане рішення прийняте позивачем за результатом розгляду заяви, до якої не додано будь-яких електронних копій документів.

Пунктом 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі - Порядок №1127) визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону №1952-V1 та Порядком №1127.

Пунктами 1,2,4, 7 статті 10 Закону №1952-VI встановлено, що державний реєстратор:

-встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

-перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

-під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

-виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав).

Згідно з пунктом 1 статті 23 Закону №1952-VI розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором у випадку подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

Статтею 16 Закону №1952-VI визначено, зокрема, що при прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав.

Згідно з п. 41 для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Відповідно до пункту 79 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, у порядку, передбаченому пунктами 30-34 Порядку №1127, подаються: 1) документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо).

У разі участі особи у фонді фінансування будівництва документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є видана управителем такого фонду довідка про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування.

Наведене свідчить, що під час прийняття оскаржуваних рішень-1, а також рішення від 22.08.2017 року №36745721 та під час проведення реєстраційних дій державними реєстраторами в т.ч. ОСОБА_1 , не було належним чином встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленим зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; та не було належним чином перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду таких заяв, та відмови у державній реєстрації прав.

Крім того, як встановлено відповідачем за результатами розгляду скарги, під час проведення реєстраційних дій не було виготовлено всіх електронних копій документів, а також не було використано відомостей Єдиного реєстру документів, чим порушено вимоги пунктів 40,77, 78, 79 Порядку №1127, а також статей 10,16,18,23,24,27 Закону.

Так, подані заявниками документи не давали змоги встановити набуття права власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на нежитлові приміщення (№№92, 93, 103, 104, 102, 98, 99, 97. 101.94), а також квартири як новостворені об`єкти нерухомого майна, оскільки для проведення державної реєстрації таких прав не було подано затвердженого особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна; документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, при цьому, у таких заявах не було зазначено відомостей про реєстраційного номера такого документа, а також відомостей з Єдиного реєстру документів, або було зазначено відомості про реєстраційний номер іншого документа (КС01) з інформацією щодо іншого об`єкта нерухомого майна, замовником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРАЗІЯ ТРЕЙД».

Усупереч вимогам пункту 40 Порядку №1127, статей 10,23,24,26, 27 Закону №1952-VI під час прийняття оскаржуваного рішення позивачем була проведена державна реєстрація зміни загальної площі нежитлового приміщення №97 з 139,8 кв. м на 125,9 кв. м. без будь-яких електронних копій документів, що відповідно до законодавства підтверджують зміну технічних характеристик об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржувані рішення, були прийняті державним реєстратором ОСОБА_1. з порушенням вимог законодавства у сфері державної реєстрації, тому підлягають скасуванню.

Положеннями пункту 9 Порядку №1128 визначено, що під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Як вказує позивач в обґрунтування адміністративного позову, Комісією не забезпечено належного та завчасного повідомлення про розгляд скарги, що позбавило позивача права на надання письмових пояснень.

Судова колегія не приймає до уваги такі доводи позивача з огляду на таке.

Пунктом 10 Порядку №1128 передбачено, що суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

Як було зазначено відповідачем та не спростовано позивачем, скарга та додані до неї документи не містили даних щодо електронної адреси та телефону позивача, заінтересовані особи вказаних даних не надавали. У офіційних джерелах з вільним доступом інформація щодо електронної адреси та номеру телефону позивача відсутні.

З огляду на вказане, на веб-сайті Міністерства юстиції України було зроблено оголошення про розгляд 26.08.2020 року о 09.00 год. по суті скарги ОСОБА_2 , ТОВ «Євразіябуд Трейд» від 13.08.2020 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2020 року за №23282-33-20 за відповідним посиланням (https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-kolegii-26-serpnya-2020-roku).

Відтак, наявними матеріалами спростовуються твердження позивача про відсутність повідомлення про засідання Комісії за скаргою ОСОБА_2 , ТОВ «Євразіябуд Трейд», а відповідачем підтверджено, що ним здійснено таке повідомлення позивача, законодавчо визначеними способами та з дотриманням строків, визначених пунктом 11 Порядку №1128

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість висновків Комісії та, як наслідок, відсутність підстав для скасування прийнятого на його підставі спірного наказу.

Так, нормами частини 6 статті 37 Закону визначено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про, зокрема, анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

При цьому, у рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ», «д» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.7 Закону №1952-VI Міністерство уповноважене приймати рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав.

Таким чином, визначення виду стягнення за виявлені порушення під час розгляду скарги належить до дискреційних повноважень відповідача.

Приймаючи Наказ №3201/5 від 16.09.2020 року Міністерство керувалось висновками Колегії, якими було встановлено неодноразові порушення ОСОБА_1 у сфері державної реєстрації прав.

Відтак, оскаржуваний наказ у частині пункту 13 є прийнятим відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і діями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням прав особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи те, що позовна вимога позивача про зобов`язання відновити доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є похідною від вимоги про скасування наказу Міністерства юстиції України від 16 вересня 2020 року №3201/1 «Про задоволення скарги» в частині п. 13 «анулювання доступу державному реєстратору виконавчого комітет Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», та з урахуванням того, що судова колегія погодилась з висновком про те, що оскаржуваний наказ є правомірним і скасуванню не підлягає, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Отже, враховуючи вищезазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційним судом також враховано, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.